Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У лютому 2022 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачів у період з 01.11.2018 року по 30.11.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 33278,46 гривень, плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 7,01 гривень, а також, у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості, просять стягнути з відповідачів інфляційні витрати у розмірі 3455,38 гривень та 3% річних у розмірі 1588,38 гривень, всього 38329,23 гривень. Крім того, просять стягнути з відповідачів понесені судові витрати в сумі 2481,00 гривень. Заочним рішенням суду від 24 травня 2022 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволені. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Заборського Олександра Валентиновича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення задоволена та заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2022 року по цивільній справі № 212/1002/22, 2/212/1944/22 за зазначеним позовом скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачам встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву на позову заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, не скористалися, письмових заяв на заперечення позовних вимог до суду не подавали. Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» після розгляду заяви про перегляд заочного рішення позовні вимоги не уточняв. Розгляд справи проводиться на підставі первинної позовної заяви від 02 лютого 2022 року. 24 жовтня 2023 року представником АТ «Криворізька теплоцентраль» до суду подані письмові пояснення, у яких заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлялася у встановленому порядку, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 04.12.2023 року представником [PERSON] - адвокатом Заборським О.В. на адресу суду направлена заява про розгляд справи без їх участі, у якій позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є АТ «Криворізька теплоцентраль» . Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг здійснюється безперервно крім часу перериву на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами та ліквідації наслідків аварії. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Постачання теплоносія протягом всього періоду проводилось не порушуючи вимоги чинного законодавства та щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок опалювального сезону» та «Про закінчення опалювального сезону». Так, на виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 301 від 11.09.2013 «Про початок опалювального сезону 2013-2014 років», № 74 від 12.03.2014 «Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років», № 292 від 17.09.2014 «Про початок опалювального сезону 2014-2015 років», № 124 від 11.03.2015 «Про закінчення опалювального сезону 2014-2015 років», № 365 від 09.09.2015 р. «Про початок опалювального сезону 2015-2016 років», № 125 від 16.03.2016 р. «Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років», № 380 від 14.09.2016 року «Про початок опалювального сезону 2016-2017», № 118 від 14.03.2017 року «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017», № 433 від 11.10.2017 року «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років», № 125 від 14.03.2018 року «Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років», № 407 від 12.09.2018 р. «Про початок опалювального сезону 2018-2019 років», № 134 від 13.03.2019 р. «Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років», № 448 від 18.09.2019 р. «Про початок опалювального сезону 2019-2020 років», № 168 від 23.03.2020р. «Про закінчення опалювального сезону 2019-2020 років», № 466 від 16.09.2020 р. «Про початок опалювального сезону 2020-2021 років», б/н від 17.03.2021 р. «Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років», № 490 від 22.09.2021 р. «Про початок опалювального сезону 2021-2022 років» . З огляду на зазначене, суд вказує, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є виконавцем послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] та послуга надана в повному обсязі і належним чином. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вказаного Закону). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Послуги з теплопостачання надавались відповідачам за адресою: [ADDRESS] безперервно, зокрема і в період з 01.11.2018 року по 30.11.2021 року, що підтверджується актами про подачу теплоносія та актами про припинення подачі теплоносія, відповідно на початку опалювального сезону та в кінці опалювального сезону. Суд вказує, що нарахування відповідачам за спожиту теплову енергію за період 01.11.2018 року по 30.11.2021 року здійснено обґрунтовано та з дотриманням вимог законодавства, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума заборгованості по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2018 року по 30.11.2021 року становить 33278,46 гривень. Відповідачі власного розрахунку заборгованості не навели, розрахунок позивача не спростували. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Частиною третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. До суду окремої заяви про застосування строку позовної давності подано не було. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Згідно з розрахунку доданого до позову, який перевірений судом, з відповідачів підлягають стягненню заборгованості по оплаті за централізоване опалення у розмірі 33278,46 гривень, плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 7,01 гривень, інфляційні втрати у розмірі 3455,38 гривень та 3% річних у розмірі 1588,38 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved