Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У вересні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.03.2008 року між банком та фізичною особою [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 2773, згідно з умовами якого Банк надав Боржнику кредит у сумі 45\~866,00 ЄВРО зі сплатою 11,5 відсотків річних, з терміном остаточного погашення 13.03.2023 року. 13.07.2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 1750, у відповідності до якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладенні та можуть бути укладенні в майбутньому. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору станом на 22.08.2018 року виникла заборгованість у сумі 36\~062 Євро 44 центів, з них: - заборгованість за кредитом 28\~643,62 ЄВРО; заборгованість за відсотками 5\~688,78 ЄВРО; пеня за прострочення відсотків 699,83 ЄВРО; пеня за прострочення кредиту 734,54 ЄВРО; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 143,10 ЄВРО; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 152,57 ЄВРО, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 36\~062,44 (тридцять шість тисяч шістдесят два Євро 44 центів), з них: заборгованість за кредитом 28\~643,62 ЄВРО; заборгованість за відсотками 5\~688,78 ЄВРО; пеня за прострочення відсотків 699,83 ЄВРО; пеня за прострочення кредиту 734,54 ЄВРО; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 143,10 ЄВРО; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 152,57 ЄВРО. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління судовий збір у 8\~885 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління судовий збір у 8\~885 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2023 року поновлено [PERSON] процесуальний строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 року у справі № 335/10567/18. Заяву представника\~відповідача \~ [PERSON] \~ [PERSON] \~про перегляд\~заочного рішення\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~14.01.2019\~року у\~цивільній справі\~за позовом\~Публічного акціонерного\~товариства «Державний\~ощадний банк\~України» в\~особі філії\~ Запорізького\~обласного управління\~публічного акціонерного\~товариства «Державний\~ощадний банк\~України» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості \~задоволено,\~заочне рішення\~Орджонікідзевського районного\~суду м.\~Запоріжжя 14.01.2019\~року у\~вказаній справі\~скасовано, призначено справу до розгляду в судове засідання. У січні\~2023\~року [PERSON] ,\~в особі\~представника [PERSON] ,\~звернулась до\~суду з\~зустрічним позовом,\~до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після завершення позасудового врегулювання заборгованості, шляхом реалізації предмета іпотеки, Іпотекодержатель (Банк), в порушення ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», намагається стягнути заборгованість за Договором кредиту з Позивача, як з поручителя, за основним зобов`язанням, в зв`язку із чим подається вказаний позов. Порука є похідною від основного зобов`язання. Отже, факт припинення основного зобов`язання є підставою для припинення поруки. Між Іпотекодержателем (Банком) та Іпотекодавцем - [PERSON] , 05.08.2019 року було укладено Договір про розірвання договору іпотеки, в зв`язку з реалізацією предмета іпотеки в позасудовому порядку з метою погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року. Хоча Законом України «Про іпотеку» і не передбачено прямо такого виду позасудового врегулювання за договором іпотеки як «добровільний продаж предмету іпотеки позичальником за погодженням з іпотекодержателем та внесенням грошових коштів від продажу предмета іпотеки в рахунок погашення основного зобов`язання», позивач вважає що в даній ситуації суд може застосувати аналогію Закону, оскільки добровільний продаж предмета іпотеки від імені позичальника повністю тотожний процедурі продажу предмета іпотеки від імені іпотекодержателя, але одночасно є більш ефективним способом. В 2019 році між Банком та Позичальником було досягнуто згоди щодо погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, шляхом продажу Предмета іпотеки (квартири), після чого зобов`язання за кредитом буде припинено. В рамках досягнутих домовленостей банком було погодження розірвання договору іпотеки для добровільного продажу квартири та погашення заборгованості за кредитом. 05.08.2019 року було укладено Договір купівлі-продажу квартири (Предмету іпотеки). Згідно вказаного договору купівлі-продажу, Предмет іпотеки - квартира за адресою: [ADDRESS] , за ціною 585 274,00 грн. Розірвання Договору іпотеки є наслідком виконання основного зобов`язання за рахунок добровільного продажу предмета іпотеки в позасудовому порядку для погашення заборгованості за кредитом та припинення зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року. Відповідно, порука [PERSON] є припиненою, в зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Таким чином, подальші вимоги Банку до позивача, як поручителя, за договором, є недійсними, в зв`язку з припиненням основного зобов`язання - виконання зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 pоку, шляхом реалізації предмета іпотеки в позасудовому порядку в рахунок погашення заборгованості. Також вважає, що наявні підстави для припинення поруки за ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до п. 1.2 Договору про іпотечний кредит, кредит надавався строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 13.03.2023 року. В той же час умовами договору було передбачено обов`язок позичальника повернути кредит достроково при настанні обставин порушення умов договору: пунктом 1.5 договору на позичальника було покладено обов`язок внесення щомісячного ануїтетного платежу в сумі 535,80 євро, щомісячно до 25 числа місяця. Пунктом 4.2.2 договору передбачено Право банку, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість, за цим Договором в примусовому порядку. В той же час пунктом 4.3.3 Договору передбачено обов`язок клієнта безумовно повернути всю суму кредиту достроково, при цьому отримання окремої вимоги банку не вимагається. Як встановлено розрахунком заборгованості за кредитним договором, останній платіж за кредитом було здійснено позичальником 07.12.2016 року в розмірі 279,99 євро. Інші платежі по кредиту не здійснювалися Позичальником, в порушення пункту 1.5 договору щодо внесення щомісячного платежу в розмірі 535,80 євро. Відповідно до умов п. 4.2.2, 4.3.3 договору, в зв`язку з порушенням умов договору понад на два місяці, строк повернення кредиту настав 25.03.2017 року - через два місяці після 25.01.2017 року (дати, коли повинен бути внесений черговий платіж). Таким чином, строк повернення кредиту настав достроково, в порядку ст. 1050 ЦК України, 25.03.2017 року. Пунктом 4.2. Договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, не пред`явить вимоги до поручителя. Виходячи з того, що строк повернення кредиту настав 25.03.2017 року, з позовом до поручителя кредитор мав право звернутися протягом шести місяців до 25.09.2017 року. Позовна заява Банком була пред`явлена до суду лише 10.09.2018 року, майже через рік після закінчення строку дії договору поруки, в зв`язку з чим порука [PERSON] припинила свою дію. Ухвалою суду від 05.04.2023 року прийнято зустрічний позов [PERSON] , в особі представника [PERSON] , до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено підготовче судове засідання. У березні 2023 року представником позивача за первісним позовом надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому представник позивача просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. У відзиві зазначає, що виконання основного зобов`язання визначено кредитним договором, а саме строк повного погашення 13.03.2023 року. Разом з тим, внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, а саме недодержання графіку погашення як тіла кредиту, так і процентів за користування кредитними коштами, 02.03.2018 року позивач направив поручителю вимогу, в якій повідомив про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги, тобто кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту. Право банку прийняти рішення про дострокове погашення кредиту (частини кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором визначено у пункті 3.4 Договору про іпотечний кредит. У вказаному пункті також зазначено, що про прийняте рішення банк повідомляє позичальника у письмовій формі із зазначенням причин та строків погашення позичальником кредиту, сплати відсотків за кредитом та інших платежів. Отже, наданий позичальнику кредит, забезпечений іпотекою, є споживчим, тому обов`язковою умовою стягнення заборгованості за кредитним договором, строк виплати якого не настав, з урахуванням вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній до 10 червня 2017 року), є збіг шістдесяти календарних днів після отримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів. У червні 2023 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подано уточнений позов. В уточненій позовній заяві Банк зазначив, що 13.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений договір про іпотечний кредит № 2773 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав Боржнику кредит у сумі 45 866,00 ЄВРО зі сплатою 11,5 відсотків річних, з терміном остаточного погашення 13.03.2023 року. У відповідності до п. 1.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі 535,80 ЄВРО, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з квітня 2008 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у Філії ЗОУ ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 13.03.2023 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу Банк та Позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом, в рахунок в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 13.03.2023 року. Згідно до п. 3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором або невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь - яких зобов`язань за Іпотечним Договором, в тому числі у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Іпотечним договором. Підпунктом 4.2.1 п. 4.2 розділу 4 Кредитного Договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом та процентами більше ніж на 2 місяці, \~ \~ \~ \~а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. У відповідності до розділу 4 Кредитного договору Позичальник зобов`язується належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором; повернути кредит в сумі 45 866,00 ЄВРО, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором; у разі порушення умов цього договору та / або Іпотечного договору достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься Банком самостійно, на що Позичальник цим надає свою згоду. Відповідно до п. 5.2 розділу 5 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. У забезпечення виконання умов кредитного договору, 13.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є: трикімнатна квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] . Також, 13.07.2009 року між Банком та [PERSON] (надалі - Поручитель) було укладено договір поруки №1750 (надалі - Договір поруки), у відповідності до якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником ззобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладенні та можуть бути укладенні в майбутньому. У відповідності до п. 3.1 р. 3 Договору поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним Договором про іпотечний кредит перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за Договором про іпотечний кредит не будуть виконанні повністю. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору станом на 22.08.2018 року з`явилась заборгованість у сумі 36 062,44 (тридцять шість тисяч шістдесят два Євро 44 центів). У зв`язку з цим, Банк звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із позичальника та поручителя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. В процесі розгляду даної справи, між Банком та Позичальником було досягнуто згоди щодо часткового погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом добровільного продажу предмета іпотеки, а саме: трикімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2019, квартира, що є предметом іпотеки була продана за ціною - 585 274,00 грн. Кошти від продажу даної квартири, при переведенні у валюту наданого кредиту, були сплачені в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, заборгованість за Кредитним договором була зменшена та станом на 04.05.2023 становить 17 855,66 євро, з яких: - заборгованість за кредитом 15 865,70 євро; - заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 352,51 євро; - заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 1 637,45 євро; - пеня за період з 16.08.2018 року по 04.05.2023 року складає 73 705,72 гривень. Відповідно до уточненого позову Банк просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 17 403,56 євро: - \~ \~ \~ \~ заборгованість за кредитом 16 692,55 євро; - \~ \~ \~ \~ заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 341,40 євро; - заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 369,61 євро. Також Банк просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» пеню у розмірі 73 705,72 гривень, а також просить стягнути судовий збір у розмірі 17 769,77 грн. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] надано відзив на уточнену позовну заяву в якому зазначено наступне. [PERSON] вважає, що строк повернення кредиту настав 15.03.2017 року в порядку п. 4.3.3 Кредитного договору, в зв`язку з порушенням умов договору позичальником строком більш ніж на 2 місяці (п. 4.2.2 договору). Звертають увагу суду на те, що в матеріалах справи є також новий доказ - письмова вимога Банку про дострокове повернення кредиту від 02.01.2018 року на ім`я [PERSON] . Вказана вимога була направлена поштою 11.01.2018 року рекомендованим листом. Пунктом 7.3 Кредитного договору зазначається, що будь-які повідомлення, які направляються Сторонами одна одній в рамках цього Договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані листом -на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін. Враховуючи факт не отримання [PERSON] вимоги від 02.01.2018 року, вона вважається згідно п. 7.3 договору поданою 11.01.2018 року, а строк її виконання та відповідно строк повернення кредиту в цілому настає через 30 днів - 11.02.2018 року. Таким чином, строк повернення кредиту наставав двічі: 05.03.2017 року - в порядку п. 4.3.3 Кредитного договору (в зв`язку з простроченням кредиту на 2 місяці); 11.02.2018 року - в зв`язку з направленням банком вимоги про дострокове повернення кредиту. Враховуючи той факт, що строк настання повернення кредиту настав 11.02.2018 року, банк зобов`язаний був подати позов до поручителя протягом 6-ти місяців - тобто до 13.08.2018 року, але позов було подано лише 14.09.2018 року, тобто за межами 6-ти місячного строку настання виконання за основним зобов`язанням. Факт направлення банком вимоги на адресу поручителя до 03.05.2018 року жодним чином не впливає на настання строку повернення кредиту, а саме 11.02.2018 року, в зв`язку з попереднім направленням іншої вимоги на адресу основного боржника. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 від 08 червня 2021 року у справі № 202/781 /14-ц). Також вказує на безпідставне нарахування відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування. Позивач уточнив позовні вимоги, зарахувавши суму коштів отриманих від добровільної реалізації предмета іпотеки. В той же час позивач нарахував відсотки після настання строку дострокового повернення кредиту, в зв`язку з чим в цій частині вимоги банку не підлягають задоволенню. Як вбачається з розрахунку заборгованості Банку, останнім нараховувалися відсотки за кредитом за період з 01.01.2010 по 01.07.2019 року, що є незаконним та безпідставним. Оскільки відповідно до умов п. 4.2.2, 4.3.3 договору, в зв`язку з порушенням умов договору понад на два місяці, строк повернення кредиту настав 25.03.2017 року, тобто, через два місяці після 15.01.2017 року (дати, коли повинен бути внесений черговий платіж). Відповідно, після 25.03.2017 року Банк не мав права нараховувати відсотки, передбачені договором. В той же час з розрахунку заборгованості вбачається що після 25.03.2017 року банк продовжував нараховувати строкові відсотки, що заборонено законом. В зв`язку з цим в разі задоволення позову про стягнення боргу з позичальника - суд повинен відмовити в частині вимог щодо стягнення відсотків після 25.03.2017 року. До уточненого позову позивач додав іпотечний договір, договір купівлі-продажу квартири та заяву [PERSON] щодо добровільного продажу квартири. В заяві від 15.03.2018 року на ім`я начальника відділення Ощадбанку позичальник [PERSON] зазначає що він бажає добровільно продати квартиру з метою погашення боргу. Приймаючи заяву від клієнта працівники банку запевнили позичальника про те, що за рахунок продажу квартири заборгованість буде погашена повністю. Враховуючи факт підписання між позичальником та банком договору про розірвання договору іпотеки для зняття іпотеки з квартири для її добровільного продажу - вказані дії свідчать про спільні узгоджені дії між позичальником та банком щодо добровільної реалізації квартири на умовах, що найбільше забезпечують високу вартість продажу квартири. Таким чином, подальші вимоги Банку до поручителя за договором є недійсними, в зв`язку з припиненням основного зобов`язання - виконання зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, шляхом реалізації предмета іпотеки в позасудовому порядку в рахунок погашення заборгованості. Ухвалою суду від 04.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом [PERSON] , в особі представника [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги з підстав наведених в уточненій позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги Банку, відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Банку з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та у зустрічній позовній заяві, просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Після оголошеної судом перерви представники сторін у судове засідання не з`явилися, кожен окремо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 2773, згідно з умовами якого Банк надав Боржнику кредит у сумі 45 866,00 ЄВРО зі сплатою 11,5 відсотків річних, з терміном остаточного погашення 13.03.2023 року. У відповідності до п. 1.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі 535,80 ЄВРО, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з квітня 2008 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у Філії ЗОУ ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 13.03.2023 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу Банк та Позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом, в рахунок в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 13.03.2023 року. Згідно до п. 3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором або невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь - яких зобов`язань за Іпотечним Договором, в тому числі у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов`язань за Іпотечним договором. Підпунктом 4.2.1 п. 4.2 розділу 4 Кредитного Договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом та процентами більше ніж на 2 місяці, \~ \~ \~ \~а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. У відповідності до розділу 4 Кредитного договору Позичальник зобов`язується належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором; повернути кредит в сумі 45 866,00 ЄВРО, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором; у разі порушення умов цього договору та / або Іпотечного договору достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься Банком самостійно, на що Позичальник цим надає свою згоду. Відповідно до п. 5.2 розділу 5 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. У забезпечення виконання умов кредитного договору, 13.03.2008 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України та фізичною особою [PERSON] було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є: трикімнатна квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] . Також, 13.07.2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 1750, у відповідності до якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладенні та можуть бути укладенні в майбутньому. У відповідності до п. 3.1 р. 3 Договору поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним Договором про іпотечний кредит перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за Договором про іпотечний кредит не будуть виконанні повністю. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору станом на 22.08.2018 року з`явилась заборгованість у сумі 36 062,44 Євро. В процесі розгляду даної справи, між Банком та Позичальником було досягнуто згоди щодо добровільного продажу предмета іпотеки, а саме: трикімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] , з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2019 року, квартира, що є предметом іпотеки була продана за ціною - 585 274,00 грн. Відповідно до наданого Банком розрахунку станом на 04.05.2023 року заборгованість за Кредитним договором заборгованість становить 17 855,66 євро, з яких: - заборгованість за кредитом 15 865,70 євро; - заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 352,51 євро; - заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 1 637,45 євро; - пеня за період з 16.08.2018 року по 04.05.2023 року складає 73 705,72 гривень. У вимогах на ім`я [PERSON] від 02.01.2018 року та на ім`я [PERSON] від 26.02.2018 року Банк вимагав повернення всієї суми Кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування Кредитом та інших платежів, що станом на 14.12.2018 року становила 32\~766,28 євро, у тому числі: заборгованість за кредитом 28643,62 євро, заборгованість за процентами 3419,02 євро, прострочена заборгованість 3 % річних за кредитом 59,07 євро, прострочена заборгованість 3 % річних за процентами 54,38 євро; пеня за прострочення відсотків - 287,70 євро, пеня за прострочення кредиту 302,49 євро. Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 Цивільного кодексу України. Разом з тим частина перша статті 598 ЦК України визначає, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, а отже вказує на невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України. Зокрема, Закон України «Про іпотеку» визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору. Так, стаття 36 зазначеного Закону передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частина четверта статті 591 ЦК України містить загальне правило, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Подібне правило визначено і частиною сьомою статті 47 Закону України «Про іпотеку». Водночас частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлює спеціальне правило, яке підлягає переважному застосуванню. Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Вказана норма передбачає недійсність вимог іпотекодержателя, які можуть виникнути до боржника після будь-якого позасудового врегулювання, зокрема після звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, має обмежувальний характер регулювання, тому не може тлумачитися розширено. Із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність). У той же час, виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а кредитор має право вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом. Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або його продажу іншій особі-покупцеві, законодавець встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником чи майновим поручителем, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує розмір вимог кредитора вартість предмета іпотеки. Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення вимог кредитора, запобігаючи при цьому зловживанню кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки від учасників правовідносин. Разом із цим при тлумаченні вказаних норм права враховується принцип свободи договору як загальної засади цивільного законодавства, оскільки сторони є вільними при укладенні договору, що означає можливість забезпечення основного зобов`язання як у повному обсязі, так і в його частині відповідно до умов забезпечувального правочину, а кредитор при укладенні іпотечного договору не позбавлений можливості оцінити всі звичайні ризики, у тому числі і вірогідність того, що за рахунок вартості іпотечного майна (як забезпечувального правочину) не буде забезпечено основне зобов`язання в повному обсязі при позасудовому зверненні стягнення на предмет іпотеки. Подібні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18. У пункті 6.6. Іпотечного договору від 13.03.2002 року сторони передбачили позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього Договору або укладання Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку встановленому чинним законодавством. У пункті 6.7. Іпотечного договору сторони визначили, що після завершення позасудового врегулювання згідно п. 6.6. цього Договору Іпотекодержатель втрачає право вимоги до Іпотекодавця щодо виконання Зобов`язання. До уточненого позову позивач додав іпотечний договір, договір купівлі-продажу квартири (предмету іпотеки) від 05.08.2019 року та заяву [PERSON] від 12.03.2019 року щодо добровільного продажу квартири, договір про розірвання договору іпотеки від 05.08.2019 року. В заяві від 15.03.2018 року на ім`я начальника відділення Ощадбанку позичальник [PERSON] зазначає, що він бажає добровільну продати квартиру з метою погашення боргу. Враховуючи факт підписання між позичальником та Банком договору про розірвання договору іпотеки для зняття іпотеки з квартири для її добровільного продажу, вказані дії свідчать про спільні узгоджені дії між позичальником та Банком щодо добровільної реалізації квартири на умовах, що найбільше забезпечують високу вартість продажу квартири. Таким чином, подальші вимоги Банку до поручителя за договором є недійсними, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року, шляхом реалізації предмета іпотеки в позасудовому порядку в рахунок погашення заборгованості. Суд вважає, що реєстрація АТ «Державний ощадний банк України», який є іпотекодержателем нерухомого майна, припинення іпотеки перед відчуженням предмету іпотеки на користь третьої особи свідчить про застосування Банком позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого пунктом 6.6. Іпотечного договору від 13.03.2008 року. Діючи добросовісно та обачливо, Банк у цій справі повинен був застосувати заходи звернення стягнення на предмет іпотеки таким чином, щоб задовольнити свої вимоги, розуміючи, що наступні будь-які вимоги в цих правовідносинах будуть недійсними. Недійсність наступних вимог кредитора до боржника за змістом частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням. У зазначеному випадку неможливість пред`явлення наступних вимог у будь-якому обсязі до боржника свідчить про неможливість подальших правовідносин між кредитором та боржником, а тому зобов`язання боржника у таких кредитних правовідносинах припиняється. Ураховуючи, що умовами Іпотечного договору від 13.03.2008 року не передбачено відступу від положень цивільного законодавства щодо реалізації предмета іпотеки в позасудовому порядку, кредитне зобов`язання забезпечувалось одним предметом іпотеки, при цьому АТ «Державний ощадний банк України» після реалізації предмета іпотеки нараховує заборгованість за кредитним договором, зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року є припиненими у зв`язку з його повним виконанням в добровільному порядку шляхом продажу предмету іпотеки та переведення грошових коштів на користь АТ «Державний ощадний банк України», тому у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за договором про іпотечний кредит № 2773 від 13.03.2008 року слід відмовити. З урахуванням наведеного позов [PERSON] про припинення зобов`язання за договором поруки № 1750 від 13.07.2009 року у зв`язку з виконанням основного зобов`язання (зверненням стягненням на предмет іпотеки у позасудовому порядку) є належним способом захисту прав поручителя, тому зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 141 ЦПК України, передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) понесені [PERSON] у розмірі 1073 грн. 60 коп. за подання зустрічної позовної заяви підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь позивача.

Outcome: approved