Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторонами 14.12.2017 рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають з позивачкою. Позивачка зазначила, що вона одна не в змозі забезпечити дітям належний рівень життя. Відповідач, батько дітей є працездатним, інвалідності не має. Проте сама позивачка є інвалідом другої групи, за станом здоров`я не працює. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Разом з поданням позову, позивач просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. 11.12.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, крім того зазначив, що позовні вимого визнає. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 26.06.2010, актовий запис № 2909) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 21.05.2014, актовий запис № 1157). В свідоцтві про народження дітей батьками записані сторони по справі. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільних дітей, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитини повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей останнім не надано. Оскільки відповідач, як батько дитину, матеріальну допомогу на її утримання регулярно не надає, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього його доходу, про що також не заперечує відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного і

Outcome: approved