Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 24 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 23 серпня 2006 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу народилося двоє дітей. Одруження виявилося невдалим, сторони перестали розуміти один одного, відповідач перестав розуміти позивача, як дружину і матір, що виховує їх дітей, разом не проживають близько семи років та припинили шлюбні відносини, їх сім`я розпалася, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У зв`язку із цим позивач просить шлюб розірвати, а після розірвання шлюбу - залишити їй набуте в шлюбі прізвище, стягнути з відповідача понесені судові витрати, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, в даний час немає, між ними досягнуто згоди про те, що діти будуть проживати разом з позивачем. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 24 жовтня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 30 жовтня 2023 року судом отримано відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 30 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначались на 14 листопада 2023 року, 07 грудня 2023 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 14 листопада 2023 року позивач подала суду заяву і просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить суд розірвати шлюб, адже не проживають разом як сім`я більше семи років, шлюб є формальним, примирення неможливе, після розірвання шлюбу - залишити набуте в шлюбі прізвище, судові витрати залишає за собою, проти заочного розгляду не заперечує. 7. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявляв клопотання про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 9. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 10. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 23 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 12. [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , їх батьками є [PERSON] і [PERSON] . VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 13. Із позовної заяви, заяви позивача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час не проживають разом однією сім`єю і не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, примирення неможливе. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту заяви позивача випливає, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved