Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

В квітні 2023р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за договором безвідсоткової позики від 09 грудня 2020р. (далі по тексту - договір позики) у розмірі 327745,0 дол. США; судовий збір у розмірі 13420,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 грудня 2020р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачці були надані у позику грошові кошти у розмірі 327745,0 дол. США строком до 31 грудня 2020р. Факт отримання відповідачкою грошових коштів, підтверджується умовами договору позики та власноручно написаною відповідачкою борговою розпискою. Відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала, надані у позику грошові кошти не повернула, всі досудові вимоги позивача про повернення суми заборгованості, відповідачкою були проігноровані. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2023р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Наголошував, що в борговій розписці, яка була складена відповідачкою особисто, остання здійснила описку і не зазначила прописом суму позики, пропустивши слово «тисячі», при цьому визнала, що отримала суму позики в розмірі, яка була визначена умовами, укладеного між сторонами договору позики. Також стороною позивача, було надано до суду для огляду оригінал договору позики та складена відповідачкою боргова розписка. Відповідачка, про дату, час та місце розгляду справи була оповіщена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`являлася, про поважність причин неявки не повідомила. Відзив на позов відповідачкою до суду не подавався, у визначені судом строки. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено судом, що 09 грудня 2020р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до п. 1-6 якого, позикодавець (позивач) передає позичальникові (відповідачка) безпроцентну позику на суму 327745,0 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений п.3 даного договору строк. Позика передається при підписанні договору. Підписання договору свідчить про факт передачі коштів. Повернення зазначеної в даному договорі суми позики повинно відбутися 31 грудня 2020р. Позика може бути повернена позикодавцю достроково. Термін дії договору починається з моменту підписання договору та закінчується після виконання прийнятих на себе зобов?язань Сторонами відповідно до умов договору. У випадку неповернення зазначеної в п. 1 даного договору суми позики в зазначений у п. 3 даного договору строк, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 100% від суми позики та пеню в розмірі 2% від суми позики за кожний день прострочення до дня її повернення позикодавцю. Судом встановлено, що на підтвердження факту отримання грошових коштів, у розмірі визначеному умовами договору позики, відповідачкою особисто було складено боргову розписку, при цьому в судовому засіданні представник позивача звертав увагу суду, що в борговій розписці, яка була складена відповідачкою особисто, остання здійснила описку, і не зазначила прописом суму позики, пропустивши слово «тисячі», при цьому визнала, що отримала суму позики в розмірі, яка була визначена умовами, укладеного між сторонами договору позики. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, в порушення ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належні і допустимі докази на підтвердження виконання зобов`язань щодо повернення суми позики за укладеним між сторонами договором позики. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики в повному обсязі, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за цим договором позики у розмірі 327745,0 дол. США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13420,0 грн.

Outcome: approved