Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

В травні 2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м.Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно- транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Вказаний автомобіль за життя [PERSON] у встановленому законом порядку не встиг зареєструвати та поставити на облік, внаслідок чого в позивача виникли перешкоди у оформленні спадщини. Вказане стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому щодо вирішення справи покладається на думку суду, просить звернути увагу на докази, які підтверджують обставини належності спірного автомобіля померлому. Ухвалою судді від 12.07.2023 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, витребувано у Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №1137/2021 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 07.09.2023 р. залучено Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) в якості третьої особи до участі в справі. Ухвалою суду від 30.10.2023 р. витребувано в в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) інформацію про наявність/відсутність державної реєстрації на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 01.01.2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , а також належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було проведено таку реєстрацію. Протокольною ухвалою суду від 04.12.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розглянути справу без їх участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про смерть. З спадкової справи №1137/2021 до майна [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулись його дружина [PERSON] , яка подала заяву у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] . За договором про поділ спадкового майна від 10.04.2023 р., [PERSON] виділено у власність автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2023 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки померлий [PERSON] , не зареєстрував на своє ім`я автомобіль у компетентному органі. Вказане підтверджується також відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 24.11.2023 р., за якою автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МСВ станом на 23.11.2023 р. не зареєстровано. Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Відповідно до пункту 28 цього Порядку ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС. На підтвердження належності [PERSON] автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , надано сертифікат відповідності ТОВ «Центр Авто»,видатковий ордер від 27.04.2021 р., посвідчення про реєстрацію ТЗ Одеської митниці ДМС України серії [NUMBER] від 30.04.2021 р., електронну митну декларацію UA5000030/2021/037816, інвойс. Судом встановлено, що процедура ввезеного на територію України транспортного засобу не завершилась у зв"язку із смертю одержувача автомобіля, натомість митним органом видано посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів, яке згідно із Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, є підставою для державної реєстрації транспортного засобу на підставі відповідної заяви. Варто також зазначити, що реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття особою права власності на нього (такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18). Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності з п.п. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачкою своїх спадкових прав після смерті баби є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] , як спадкоємиці за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , що помер [INFO] , право власності на оформлений у митному відношенні - [PERSON] транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA, 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] . На підставі викладено та

Outcome: approved