Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість, розраховану на підставі ч.2 ст. 625 ЦПК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №851/10/27-11/5-152 від 09.12.2005 року, що становить 584196,41 та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов?язків АТ «Укрсоцбанк» є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 09.12.2005 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 851/10/27- 11/5-152. 12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Позивач свої зобов?язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов?язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором, яка розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 23.02.2022 року становить - 548 196,41 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 155 149,93 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 393 046,48 грн. Представником відповідача адвокатом Вишневецькою Т.А. подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила застосувати позовну давність до позовних вимог, частково відмовити у задоволенні позовної заяви в частині стягнення заборгованості у розмірі 167667,15 грн. Зауважила, що заборгованість розрахована на період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, проте, враховуючи трирічний строк позовної давності, позивач при зверненні до суду із позовною заявою мав право заявити вимоги про стягнення заборгованості за період з 19.05.2020 по 23.02.2022 року. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому остання заперечувала щодо часткового стягнення заборгованості за період з 19.05.2020 по 23.02.2022 року, Зауважила, що позов подано за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року та позивач, подаючи позов, обмежився останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, а тому даний позов було пред`явлено в межах строку позовної давності, оскільки на строк дії карантину продовжений строк позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представником відповідача адвокатом Вишневецькою Т.А. подано клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача. Крім того, представником позивача зазначено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.06.2020 р., прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представником відповідача подано заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 09.12.2005\~року між\~Акціонерно-комерційним\~банком соціального\~розвитку «УКРСОЦБАНК»\~та [PERSON] укладено Кредитний договір № 851/10/27- 11/5-152, за умовами якої Банк надав кредит відповідачу у сумі 50000 доларів США зі сплатою 12,75 процентів річних з визначеним порядком погашення суми основної заборгованості. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.206 року, позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»\~ задоволено. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»\~ заборгованість по договору кредиту\~\~ в сумі 1723888(один\~ мільйон\~ сімсот\~ двадцять три тисячі вісімсот\~\~ вісімдесят вісім) грн.\~ 07 коп. Стягнуто з [PERSON] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] \~ на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»\~\~ сплачений судовий збір у розмірі 25858(двадцять п`ять тисяч\~ вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 32\~ коп. Рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено діяльність Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов?язків АТ «Укрсоцбанк», є Акціонерне Товаристо «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. Відповідно до змісту\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України розрахована заборгованість, яка складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 155 149,93 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 393 046,48 грн. Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення заборгованість в розмірі 548 196,41 грн. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, а саме - стягнути заборгованість з 19.05.2020 по 23.02.2022 року, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 19.05.2023 року. Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Беручи до уваги, що з даним позовом до суду позивач звернувся 19.05.2023 року, а період стягнення позивач зазначає з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, суд критично оцінює посилання представника відповідача щодо застосування до позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги Банку обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved