Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з\~\~\~\~\~\~ [PERSON] аліменти на навчання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі позову і до закінчення сином навчання. Ухвалою судді від 02 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила суд позов задовільнити та провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] позов не визнав. Заперечення на позовну заяву мотивовані тим, що син навчається на державній формі замовлення, а тому отримує стипендію. Зазначає, що він має незадовільний cтан здоров`я в зв`язку з чим в травні 2020 року йому призначено 2 групу інвалідності. Вказав суду і на те, що він не має змоги надавати допомогу на навчання сина, оскільки має дохід лише від пенсії в розмірі 2520 грн. З вказаної пенсії він виплачує борг зі сплати аліментів, які стягнуто з нього на утримання сина до досягнення ним повноліття. За його заявою державний виконавець весь розмір пенсії перераховує в рахунок погашення боргу зі сплати аліментів. Таким чином вся його пенсія стягується на користь позивачки, а іншого доходу він не має. Вказує суду на те, що після відрахування боргу зі сплати аліментів, котів на його життя в нього не залишається, відповідно у разі стягнення з нього аліментів на сина, який навчається, в нього значно погіршиться матеріальний стан та він матеріально не має змоги надавати таку дпомогу сину. Враховуючи викладене просив суд повністю відмовити позивачці у позовних вимогах. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~\~\~\~\~\~\~\~ З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2014 року вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] . \~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що син сторін по справі [PERSON] навчається на державній формі навчання\~ у відокремленому структурному підрозділі «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського національного університету садівництва», з терміном навчання до 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою навчального закладу № 376 від 19 вересня 2023 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Позивачка [PERSON] , як на підставу для подання позову зазначає те, що їх з відповідачем [PERSON] син [PERSON] навчається у закладі вищої освіти та вона\~ несе витрати на його утримання. Зокрема зазначила, що вона сплачує витрати на начання, харчування, проїзди, витрати на придбання засобів гігєни, купівлю канцелярських виробів необхідних для навчання та інші необхідні на навчання речі. Вказує, що відповідач не сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття та внаслідок чого в нього дійсно утворилась заборгованість, однак це не є підставою для того щоб не надавати сину допомогу на навчання. Відповідач [PERSON] як на підставу для заперечень вказав, що єдиним його доходом є пенсія в розмірі 2520 грн. з якої він виплачує заборгованість зі сплати аліментів, а тому не має коштів на своє проживання. Враховуючи ту обставину, що син сторін по справі [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньому у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє сина сторін по справі можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на\~ власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Суд враховує при визначенні частки аліментів і надані відповідачаем пояснення та докази не можливості їх сплати у вказаному позивачем розмірі. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 17 червня 2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] має інвалідність 2 групи довічно. З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що у відповідача\~\~\~\~ [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 150486 грн. 40 коп. Довідкою виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Черкаській області № 1743/02 від 17 листопада 2023 року підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2520 грн. З пенсії відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , що підтверджується відповіддю пенсійного фонду України в Черкаській області. Відповідач [PERSON] на обліку в Смілянському управлінні Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості не перебуває та на даний не працевлаштований, що підтверджується відповіддю № 04-25/763 від 17 листопада 2023 року та копією трудвої книги серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки виданої ОСББ «Івана Мазепи» № 43 від 11 листопада 2023 року вбачається, що син сторін по справі [PERSON] проживає разом із із матірю [PERSON] позивачкою по справі, відповідно позивачка має право взернутись до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на навчання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частин всих видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23- х річного віку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що син стрін по справі [PERSON] , має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжив навчання у навчальному закладі вищої освіти, у зв`язку з чим перебуває під матері [PERSON] , з якою він проживає. Основний тягар по утриманню сина [PERSON] несе його матір [PERSON] , дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії дитиною, його умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності. Надані позивачкою товарні чеки, суд не приймає як доказ на підтвердження сплати понесених на навчання сина витрат, оскільки з них вбачається придбання одягу, підручників, канцелярського приладдя, однак із даних чеків не вбачається, хто саме сплачував за ці товари. Окрім того позивачкою, як доказ понесення витрат на навчання сина до суду надано квитанції до прибуткового касового ордера від 10 жовтня 2023 року та 23 листопада 2023 року про оплату за навчання у автошколі. Однак суд не приймає вказані квитанції, як доказ понесних витрат позивачкою саме на навчання сина у вищому навчальному закладі. Навчання сина сторін по справі у автошколі, не є тотожним поняттю навчання у закладі вищої освіти та не може бути підставою для стягнення аліментів з відповідача. Суд приходить до висновку, що дані витрати не відносяться до витрат на навчання понесених позивачкою на навчання сина та ніяким чином не підтверджують розмір витрат, які просить стягувати позивачка із відповідача. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На думку суду, відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання. Слід зазначити, і те, що відповідач не вправі перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, позицію позивача та відповідача, який не визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач здатний утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] . Судом також враховується матеріальний стан позивачки, яка має інвалідність 2 групи, а також повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання, купує необхідні речі для повноцінного навчання, ніде не працює. Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, яка продовжує навчання, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При визначенні розміру аліментів суд також враховує і те, що відповідач будь-яких доказів перебування на його утриманні інших осіб, які потребують його допомоги, важкого матеріального становища, який перешкоджає йому надавати кошти на утримання свого повнолітнього сина, суду не надав. Наявність заборгованості у відповідача зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , не є безумовною підставою, яка свідчить про те, що він позбавлений можливості надавати допомогу сину на навчання. У зв`язку із вище викладеним, виходячи з розумності та достатності визначення розміру стягуваних аліментів, з врахуванням обставин справи та того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, але не працює, потребує коштів на проведення оплати за навчання, придбання необхідних предметів першого вжитку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, однак не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково та присуджує до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 23 травня 2022 року до закічення сином [PERSON] навчання, але не більш як до 23 років. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~\~\~\~\~\~ Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивачки частково доведеними, відтак такими, що підлягають до часткового задоволення. Розмір аліментів у розмірі по 1/8 частини від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів. Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З штампу суду вбачається, що [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом 22 вересня 2023 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved