Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] позивачці доводиться донькою, в якої з [PERSON] . [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідачі по справі ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не мають роботи та, крім цього, [PERSON] систематично притягується до кримінальної відповідальності. Дитина [PERSON] після свого народження матір?ю була покинута. З того часу про неї піклується бабуся, а її батьки участі ані у вихованні, ані в утриманні не приймають. [PERSON] є дитиною з інвалідністю та постійно потребує оперативного втручання та лікування, витрати на які несе позивачка. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, представник позивачки [PERSON] змушена звернутися до суду та просить постановити рішення, яким позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] опікуном над дитиною. А також стягнути з відповідачів на користь опікуна аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.46). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує (а.с.45). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Горова П.С. - в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.47-48). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 584, складений Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Згідно з вищевказаний актовим записом, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідок, актів та характеристик, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою по справі, яка їй доводиться бабусею (а.с.8-13), та піклується про неї, забезпечуючи всім необхідним. При цьому, відповідачі по справі як батьки дитини від виховання доньки самоусунулися та участі в її житті не приймають. В матеріалах справи міститься заява відповідачки [PERSON] , яка викладені в позовній заяві обставини визнала та проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 326 від 21 червня 2023 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с.33-35). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виховання своєї доньки, а саме: не піклуються про її фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] підлягають позбавленню батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що при зміні своєї поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, вони мають право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. У відповідності до ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові або іншим родичам, мачусі, вітчиму вона передається на опікування органові опіки та піклування. Таким чином, враховуючи ту обставину, що дитина проживає разом з бабусею, тобто, позивачкою по справі, яка піклується про неї та опікується нею, суд приходить до висновку про необхідність призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Крім цього, рішенням Нікопольської міської ради № 327 від 21 червня 2023 року було затверджено подання про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Тому, оскільки [PERSON] та [PERSON] підлягають позбавленню батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , з них підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини щомісяця (з кожного) з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп., сплачений останньою при подачі позов до суду На підставі викладеного,

Outcome: approved