Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

У вересні 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до Ковельської міської ради Волинської області, в якому позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилась спадщина за законом, а саме на квартиру [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Його дружина (мати позивача) [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу. З метою оформлення спадкових прав позивач звернулась до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Тому позивач просить визнати за нею право власності на спадщину в судовому порядку. Відповідно до вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.10.2023 до участі у справі в якості співвідповідачів залучені [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились. Сторона позивача у заявах від 06.12.2023 клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач Ковельська міська рада Волинської області правом подати відзив на позов не скористалась, представник відповідача клопотав про розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами. Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] подали суду нотаріально посвідченні заяви від 01.11.2023 про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Відповідно до інвентаризаційної справи на нерухоме майно №10134 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з трьох ізольованих квартир. Згідно з свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 09.11.2023 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , дана квартира приватизована на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». За матеріалами приватизаційної справи [PERSON] є власником ізольованої квартири [ADDRESS] в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження органу приватизації №926 від 09.11.1993. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №340 від 09.12.1996 вулицю Плеханова в м. Ковелі перейменовано на вулицю Річкова. Згідно з повідомленням КП «Волиньпроект» від 25.01.2023, №178/01-04 право власності станом на 31.12.2012 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04.08.2022). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, про що зазначено у спадковій справі 19/2023. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, про що зазначено у довідці РЖКП №1 м. Ковель №67 Інший спадкоємець за законом дружина спадкодавця (мати позивача) відповідач [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 17.04.1960) також на день смерті спадкодавця була зареєстрована у спірній квартирі, однак відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка, подавши відповідну заяву нотаріусу (спадкова справа № 19/2023). Факт родинних відносин позивача та спадкодавця [PERSON] як між дочкою і батьком підтверджується: - свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 04.07.1970; - довідкою відділу РАЦС по місту Ковелю №224/2-3.55 від 07.11.2007 про те, що 07.10.1993 у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Шлюб між ними розірваний 17.02.1999 відповідно до актового запису №17 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.02.1999) У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу [PERSON] відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спірної квартири спадкодавцеві (повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області №1006/01-16 від 10.08.2023). Оцінивши докази суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до статей 1,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції 1993 року) визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 (втратила чинність 13.12.95) реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пунктів 1.4 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (втратили чинність 06.08.2012) державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства -бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. З наданих суду матеріалів вбачається, що спірна квартира передана у приватну власність [PERSON] в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження органу приватизації №926 від 09.11.1993 і зареєстрована у ВОБТІ. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту майно спадкується за законом. Суд встановив, що у даному випадку має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до вимог статті 1261 ЦК України є діти спадкодавця. Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняла спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Суд встановив, що інші потенційні спадкоємці (відповідачі у справі) на спадщину після смерті [PERSON] не претендують, позов визнали, про що подали відповідні заяви. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у позивача документів на право власності на спірну квартиру за спадкодавцем. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За вказаних обставин право власності позивача на спадкове майно може бути визнано лише в судовому порядку. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до її клопотання.

Outcome: approved