Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Свої вимоги мотивує тим, що 22.08.2009 року зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 330. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 31.08.2023 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач 24.05. 2023 року залишила позивача та доньку і стала проживати з іншим чоловіком. За тиждень до розгляду справі в суді відповідач приїхала та забрала доньку до себе і повідомила, що вона буде проживати разом з нею, а тому під час розірвання шлюбу не стало питання стосовно місця проживання доньки, але 02.09.2023 року відповідач привезла доньку і повідомила, що донька буде проживати з позивачем та ходити в Конотопський ліцей № 7, в якому навчалась і раніше. З того часу донька проживає разом з ним за місцем його мешкання, ним створені всі належні умови для її повноцінного фізичного, ментального та розумового розвитку, сприяє задоволенню усіх її потреб та створенню належних умов життя. Для захисту і реалізації законних права та інтересів дитини та своїх прав, як батька та уникнення суперечностей зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити. Представник третьої особи: відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області Дем`яненко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та згодна, щоб донька залишилася проживати разом з батьком (а.с. 17). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 31.08.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.08.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №330 розірвано (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Згідно витягу №11010 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). З довідки Конотопського ліцею №7 ім. Г.Гуляницького Конотопської міської ради Сумської області № 123 від 28.09.2023 року вбачається, що [PERSON] навчається у 8-А класі, дитина проживає з батьком [PERSON] , який займається вихованням дитини (а.с.9). Відповідно до довідки ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» [PERSON] проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 16.03.2020 року по теперішній час і перебуває на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи ДУ «Конотопський виправний центр (№130)» (а.с.10). З висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради вбачається, що орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дитини, найкраще відповідає збереженню зв`язків дитини з сім`єю, та забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (а.с. 22-24). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 2 ст. 160 СК України 2, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч. 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, діючи в її інтересах, орган опіки і піклування Конотопської міської ради, вважає за доцільне визначити її місце проживання разом із батьком [PERSON] . Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з батьком, через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Outcome: approved