Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №866. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 28 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з 27 лютого 2022 року, мешкають за різними адресами, між ними відсутнє взаєморозуміння, мають різні цілі та погляди на життя, шлюб існує формально, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». 15 вересня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Зазначила про те, що в позовній заяві була допущена помилка в її по батькові замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, строк для примирення просив не надавати. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 28 серпня 2015 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №866. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 21 вересня 2021 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції; малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 квітня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.5, 6). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало припинення сімейно-шлюбних відносин, відсутність ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, примирення між ними неможливе. За змістом ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved