Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

12 грудня 2022 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, що надійшли до суду 14 березня 2023 року та 17 травня 2023 року, а також заяви про зменшення позовних вимог, що надійшла до суду 20 червня 2023 року, просить стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 17026 гривень 39 копійок, втрати від інфляції в сумі 975 гривень 09 копійок, 3% річних в сумі 329 гривень 36 копійок, пеню в розмірі 77 гривень 29 копійок, а також понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Смілакомунтеплоенерго» є надавачем послуг в сфері теплопостачання, у тому числі і у частину житлового приміщення, яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 12 вересня 2007 року виданого виконавчим комітетом Смілянської міської ради, у період з листопада 2018 року по квітень 2022 року включно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі публічного договору приєднання від 01 лютого 2018 року, опублікованого в газеті «Сміла» від 28 лютого 2018 року №9 (1101) та індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, що опублікований на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua. Особовий був оформлений на відповідача - №22011040а68а. Відповідач не здійснив належним чином оплату за надані йому послуги, у зв`язку з чим за період з січня 2019 року по березень 2023 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 17026 гривень 39 копійок. Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушують права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушують фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки. Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року, №83 від 28 лютого 2019 року та №511 від 21 листопада 2021 року. У даному випадку, у будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира відповідача, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії №21276, в зв`язку з чим нарахування плати за надані послуги здійснювалося за тарифами та показниками засобів обліку теплової енергії. Договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, та публічним договором згідно ст.633 ЦК України. Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги передбачено розділом 4 Договору від 01 лютого 2018 року та п.30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по сплаті послуги, яка надається позивачем, останнім нараховано , втрати від інфляції в сумі 975 гривень 09 копійок, 3% річних в сумі 329 гривень 36 копійок, пеню в розмірі 77 гривень 29 копійок. З урахуванням вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву та встановлено строк подання такого відзиву до суду. У встановлений судом у вищевказаній ухвалі строк відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго», відповідно до якого, позовні вимоги вона не визнає повністю та заперечує проти них. Щодо стягнення плати за абонентське обслуговування зазначила, що ніяких договорів з позивачем вона не укладала. Стверджує, що позивачем не було повідомлено про намір укладення з нею договору ні усно, ні письмово. Труби теплопостачання не належним чином утеплені та ізольовані, через які вона отримує тепло. Жодних індивідуальних договорі з позивачем підписано не було, які і не було пропозицій та/чи повідомлень про намір укладення договору. Наданий розрахунок неправильний та не відповідає дійсності, оскільки у розрахунки суперечать один одному. Вказує, що період стягнення боргу починається з лютого 2018 року по листопад 2022 року включно, при цьому не враховано позивачем по справі позовну давність. З урахуванням викладеного, просила у задоволенні позовних вимог КП «Смілакомунтеплоенерго» відмовити у повному обсязі. До вказаного відзиву відповідачем копії фотокарток. Представник позивача ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» Лук`яненко Г.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Зазначила, що [PERSON] була власником 2/5 частки трьохкімнатної квартири спільного заселення, загальною площею 65,5 кв.м., на підставі розпорядження виконавчого комітету Смілянської міської ради від 28 серпня 2007 року №356-РП. Таким чином, 2/5 від загальної площі квартири становить 26,2 кв.м. Згідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень квартири, що є додатком до технічного паспорту, слідує, що у користуванні [PERSON] перебувало 26,3 кв.м., із них неопалювальна площа складає 2,4 кв.м. (лоджії). У рішенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2019 року у справі №703/2272/16-ц, яке залишене без змін Черкаським апеляційним судом 11 березня 2020 року, зазначено: «рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2003 року змінено умови договору найму житлового приміщення квартири Адреса 2 та виділено в користування Особі 7 та Особі 4 кімнати відповідно площею 10,4 та 16,1 кв.м., в користування Особі 1 ( [PERSON] ) залишено кімнату площею 11,9 кв.м., підсобні приміщення в квартирі залишено в спільному користуванні та зобов`язано ПП «Житлоремсервіс» укласти договір найму із Особа 7 на кімнати площею 10,4 та 16,1 кв.м., а із Особа 1 на кімнату площею 11,9 кв.м.». КП «Смілакомунтеплоенерго» по квартирі [ADDRESS] з початку лютого 2018 року було здійснено розподіл особових рахунків (один на [PERSON] з опалювальною площею 19,5 кв.м. та один на [PERSON] з опалювальною площею 41,5 кв.м.) згідно даних ОСББ. Споживач [PERSON] оплатив у повному розмірі спожиту теплову енергію. Також вказала, що у будинку [ADDRESS] встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії, а тому згідно вимог ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем на основі показань цього вузла комерційного обліку. Крім того, представником позивача надано письмовий приклад нарахування [PERSON] плати за теплову енергію. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що вона дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . До липня 2022 року вона була співвласником вказаної квартири та мала у своїй власності 2/5 частини цієї квартири. З липня 2022 року є єдиним власником цієї квартири. Стверджує про наявність боргів перед позивачем інших осіб, які були співвласниками квартири до липня 2022 року. Крім того зазначає, що труби, по яких постачається до будинку тепло, у неналежному стані, внаслідок чого позивач має здійснити перерахунок заборгованості. На будинку, в якому розташована її квартира, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії. Кошти за отримані послуги сплачує позивачу, однак внаслідок матеріального становища, не у повному обсязі. Також зазначила, що позивач у своїх вимогах не вказує, яку саме методику, за якою формулою застосовано та звідки саме такі цифри вказані у відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення. Заборгованість розрахована по колонці «Спожито Гкал» в наведеній позивачем таблиці підпадає під сумнів, оскільки жодних роз`яснень та розрахунків спожитих нею Гкал позивачем не надано, так само не надано розрахунку розподілу між споживачами багатоквартирного будинку спожитих Гкал та яким чином вони вираховувалися. В наданому позивачем розрахунку вказана загальна сума заборгованості, а саме за надання послуг за поставлену енергію в квартиру та за надання послуг за постачання теплової енергії в місця загального користування. КП «Смілакомунтеплоенерго» на її адресу були направлені рахунки на оплату послуг, згідно яких були здійснені нарахування за період з жовтня 2021 року по квітень 2023 року за витрати на опалення місць загального користування та за абонентське обслуговування на загальну суму 3431 гривня 25 копійок. Однак, загальними зборами ОСББ «Маяк» було ухвалено рішення про здійснення нарахувань за місця загального користування з опалення 0%. Стверджує, що це рішення було ухвалено у зв`язку з тим, що труби та батареї місць загального користування відключені, а розподільчі труби у підвалі ізольовані, внаслідок чого послуги з опалення у місцях загального користування позивачем у будинку [ADDRESS] не надаються, а тим самим у неї відсутній обов`язок їх сплачувати. Крім того зазначила, що у разі не здійснення заходів з утеплення місць загального користування будинку балансоутримувачем будинку споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Труби, що проходять від котельні №7 до будинку [ADDRESS] розмотані, у зв`язку з чим на опалення будинку було витрачено більше опалювальних ресурсів, що в свою чергу збільшило споживання Гкал. Просила застосувати у даній справі строки позовної давності. Суд, врахувавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Смілянської міської ради 12 вересня 2007 року, власником 2/5 частини трьохкімнатної квартири спільного заселення [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., на підставі розпорядження виконавчого комітету Смілянської міської ради №356-РП від 28 серпня 2007 року, була [PERSON] . Згідно копії технічного паспорта на квартиру спільного заселення [ADDRESS] , у власності [PERSON] перебували наступні приміщення та їх частини: частина коридору під №1 площею 2,7 кв.м. від загальної площі 5,4 кв.м.; частина кухні під №2 площею 4,7 кв.м. від загальної площі 9,3 кв.м.; частина коридору під №4 площею 1,8 кв.м. від загальної площі 3,6 кв.м.; частина кладової під №5 площею 0,5 кв.м. від загальної площі 1,0 кв.м.; частина ванної під №7 площею 1,3 кв.м. від загальної площі 2,6 кв.м.; частина вбиральні під №8 площею 0,7 кв.м. від загальною площі 1,4 кв.м.; кімната під №9 площею 12,2 кв.м.; частина лоджії площею 1,0 кв.м. від загальної площі 2,1 кв.м.; лоджія площею 1,4 кв.м. Разом - 26,3 кв.м. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] як співвласник квартири [ADDRESS] , має особовий рахунок № [NUMBER] як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 листопада 2022 року за №316214368, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Компанієць О.Г. 06 липня 2022 року, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 06 липня 2022 року №224, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Компанієць О.Г., прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 3/5 частини квартири [ADDRESS] , та державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області 27 липня 2022 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 2/5 частини квартири [ADDRESS] . За вказаних обставин, відповідач [PERSON] з 12 вересня 2007 року по 05 липня 2022 року була співвласником квартири [ADDRESS] , а саме 2/5 її частини, що, у відповідності до відомостей з технічного паспорта, становить площу 26,3 кв.м., а з 06 липня 2022 року до даного часу є єдиним власником вказаної квартири. Відповідно до відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у даній квартирі з 26 вересня 2001 року зареєстрована [PERSON] . Згідно листа №01-16/2636, виданого Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради 19 грудня 2022 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Як стверджує позивач та це не заперечується відповідачем, виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності в м. Сміла є позивач КП «Смілакомунтеплоенерго». Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №511 від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №463 1975,04грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №414 2337,72 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №511 2544,00 грн/Гкал. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: 2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. У газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання КП «Смілакомунтеплоенерго» послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року. Відповідно до п.2 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, шляхом подачі теплоносія до опалювальної системи, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно п.3.1 Договору, тарифи на послуги на момент оприлюднення договору затверджені рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 20 жовтня 2017 року №463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго». Відповідно до п.3.4 Договору, плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показниками згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (надалі Правила). Згідно п.4.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Споживач вносить плату за послуги на розрахунковий рахунок виконавця. Відповідно до п.5.1 Договору, споживач має право, зокрема на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору. Згідно п.5.2 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати послуги в установлений договором строк. Відповідно до п.5.4 Договору, виконавець зобов`язаний, зокрема вчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах та належної якості, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору. Згідно п.10.1-10.4 Договору, цей договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин КП «Смілакомунтеплоенерго» з усіма споживачами, які підпадають під цю категорію. Згода споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення договору. Договір набуває чинності з дня його опублікування. Договір укладається згідно з п.3 ст.205, ст.642, 643 ЦК України строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку жодною із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду. Крім того, на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року. Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua. Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал). Відповідно до п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242. Згідно п.31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Відповідно до п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відповідно до п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування. Згідно п.38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору. Відповідно до пп.1 п.40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору. Згідно пп.3 п.41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Відповідно до пп.5 п.42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору. Згідно пп.1-2 п.43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору. Відповідно до п.51-52 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц). Як вбачається з актів подачі теплоносія від 16 листопада 2018 року, від 04 листопада 2019 року, від 09 листопада 2020 року та від 25 жовтня 2021 року, які складені представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСББ, теплоносій від котельні №7 подано по тепловому лічильнику, зокрема до будинку [ADDRESS] . Згідно акту №39 допуску вузла обліку теплової енергії до експлуатації від 12 жовтня 2017 року, який складений представниками ТОВ «Сміла Енергоінвест» та ОСББ «Маяк», на будинку [ADDRESS] встановлено тепло лічильник Аква-МВТ МВТ-2М, зав. №21276, який, враховуючи відомості з свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 06 серпня 2021 року, яке чинне до 06 вересня 2025 року, пройшов повірку. Відповідно до актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 28 листопада 2018, від 12 грудня 2018 року, 26 грудня 2018 року, від 28 січня 2019 року, від 28 лютого 2019 року, від 01 квітня 2019 року, від 29 листопада 2019 року, від 28 грудня 2019 року, від 28 січня 2020 року, від 28 лютого 2020 року, від 31 березня 2020 року, від 30 листопада 2020 року, від 28 грудня 2020 року, від 28 січня 2021 року, від 26 лютого 2021 року, від 31 березня 2021 року, від 30 листопада 2021 року, від 30 грудня 2021 року, від 31 січня 2022 року, від 28 лютого 2022 року, від 31 березня 2022 року, від 07 квітня 2022 року, від 31 січня 2023 року та 28 лютого 2023 року, представником КП «Смілакомунтеплоенерго» (виконавець) та представником ОСББ «Маяк» (споживач) здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії, що розташований, зокрема на будинку [ADDRESS] . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав. При цьому, відповідачем [PERSON] не заперечується факт подачі позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» теплової енергії до будинку [ADDRESS] у 2022-2023 опалювальному періоді, а також зняття позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» та представником ОСББ «Маяк» показників засобів комерційного обліку теплової енергії, що встановлений на вказаному будинку у листопаді 2022 року, у грудні 2022 року та у березні 2023 року. Відповідно до виписок по рахунку за постачання теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким споживачем є відповідач [PERSON] , остання у період з травня 2018 року по березень 2023 року неодноразово сплачувала кошти за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги, однак не щомісячно та не у повному обсязі. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги положення Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року та Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , здійснюючи оплату послуги, яка надається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго», приєдналася спочатку до умов Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, а потім і до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року. Отже, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з січня 2019 року по березень 2023 року надавалася послуга з постачання теплової енергії споживачам у будинку [ADDRESS] , в якому, зокрема, розташована квартира [ADDRESS] , співвласником якої у період з 12 вересня 2007 року по 05 липня 2022 року була відповідач [PERSON] , а саме 2/5 її частини, що, у відповідності до відомостей з технічного паспорта, становить площу 26,3 кв.м., а з 06 липня 2022 року до даного часу єдиним власником вказаної квартири є саме відповідач [PERSON] , яка є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються вказаній квартири. При цьому, будь-яких письмових доказів, які свідчать про відмову відповідача [PERSON] від отримання послуг від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з\~ січня 2019 року по березень 2023 року, матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Таким чином, договірні відносини між позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» та відповідачем, яка є споживачем у період з 12 вересня 2007 року по 05 липня 2022 року співвласником квартири [ADDRESS] , а з 06 липня 2022 року одноосібним власником цієї квартири, врегульовані: у період з 01 лютого 2018 року до 24 жовтня 2021 року - договором про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року; у період з 25 жовтня 2021 року по даний час - Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що нею з позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» не укладалися договори та нею такі договори не підписувалися, оскільки вищевказані Договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року та Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року є договорами приєднання, внаслідок чого, у відповідності до\~ ч.2 ст.642 ЦК України, є укладеними з моменту вчинення сторонами цього договору дій, у даному випадку: позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» - постачання теплової енергії відповідачу [PERSON] ; відповідачем [PERSON] сплата коштів позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» за постачання теплової енергії, при цьому вчинення таких дій і було встановлено судом під судового розгляду даної справи. Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, визначеному цією статтею та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Мінітрів України №630 від 21 липня 2005 року (чинна до 01 травня 2022 року), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. У розділі II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 зазначено, що розподіл теплової енергії у будинку здійснюється між усіма споживачами. Згідно п.2 розділу III Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова -18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] стверджувала, що загальними зборами ОСББ «Маяк» було ухвалено рішення про здійснення нарахувань за місця загального користування з опалення 0%. Вказане рішення було ухвалено у зв`язку з тим, що труби та батареї місць загального користування відключені, а розподільчі труби у підвалі ізольовані, внаслідок чого послуги з опалення у місцях загального користування позивачем у будинку [ADDRESS] не надаються, а тим самим у неї відсутній обов`язок їх сплачувати. Крім того вказала, що у разі не здійснення заходів з утеплення місць загального користування будинку балансоутримувачем будинку споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Труби, що проходять від котельні №7 до будинку [ADDRESS] розмотані, у зв`язку з чим на опалення будинку було витрачено більше опалювальних ресурсів, що в свою чергу збільшило споживання Гкал. На підтвердження вищевказаних тверджень відповідачем [PERSON] до матеріалів справи додано копію листа №41 від 09 вересня 2019 року ОСББ «Маяк» та фотозображення. Як вбачається листа №41 від 09 вересня 2019 року ОСББ «Маяк», останню повідомило директора КП «Смілакомунтеплоенерго» [PERSON] про те, що розглянувши його лист та наказ №315 на загальних зборах щодо опалення місць загального користування, загальними зборами ухвалено рішення здійснювати нарахування за МЗК 0%. Разом з тим, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, передбачено право співвласників будівлі, шляхом прийняття відповідного рішення, виключно на застосування понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 частки споживання теплової енергії, передбаченої п.2 розділу III цієї Методики, натомість таким правом як самостійне визначення, передбаченої п.2 розділу ІІІ вказаної Методики, частки\~ від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі, яка б дорівнювала 0%, співвласники будинку не наділені. Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять самого рішення загальних зборів ОСББ «Маяк», про яке зазначено у вищевказаному листі, що позбавляє об`єктивної можливості встановити причини прийняття такого рішення. Будь-яких інших доказів, які б звільняли відповідача [PERSON] від оплати обсягу теплової енергії, витраченого на опалення місць загального користування у будинку [ADDRESS] , матеріали справи не містять та відповідачем не надано. За вказаних обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що рішення загальних зборів ОСББ «Маяк» щодо нарахувань за місця загального користування з опалення 0% було ухвалено у зв`язку з тим, що труби та батареї місць загального користування відключені, а розподільчі труби у підвалі ізольовані, внаслідок чого послуги з опалення у місцях загального користування позивачем у будинку [ADDRESS] не надаються, а тим самим у неї відсутній обов`язок їх сплачувати. Також, як вбачається з фотозображень, які додані до матеріалів справи відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх доводів, з них об`єктивно неможливо встановленні місцерозташування відображених на них труб, що саме по даним трубам подається теплова енергія до будинку [ADDRESS] та що прилад комерційного обліку теплової енергії, який наявний у вказаному будинку, встановлений до відображених труб, а також дату їх виготовлення зображень. Отже, додані відповідачем [PERSON] до матеріалів справи вищевказані фотозображення є неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування у даній справі, у зв`язку з чим доводи відповідача [PERSON] про те, що труби, що проходять від котельні №7 до будинку [ADDRESS] розмотані, у зв`язку з чим на опалення будинку було витрачено більше опалювальних ресурсів, що в свою чергу збільшило споживання Гкал, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як жодним належним та допустимим доказом не підтверджені. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, викладено в новій редакції, яка набрала чинності 28 січня 2022 року. Згідно абз.5 п.2 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення Відповідно до п. 8. Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів -15 %. Згідно п.12 Розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, яка набрала чинності 28 січня 2022 року, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] стверджувала про наявність боргів перед позивачем інших осіб, які були співвласниками квартири до липня 2022 року, та врахування таких боргів при розрахунку її заборгованості перед позивачем. Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , складеного КП «Смілакомунтеплоенерго», споживачами за вказаною адресою є відповідач [PERSON] та [PERSON] . Нарахування до спати коштів за постачання теплової енергії у період з листопада 2018 року по квітень 2022 року здійснювалося кожному з вказаних споживачів окремо, а саме: відповідачу [PERSON] на опалювальну площу 19,5 кв.м.; [PERSON] на опалювальну площу 41,5 кв.м. При цьому, споживачем [PERSON] у липні 2022 року у повному обсязі погашено заборгованість перед КП «Смілакомунтеплоенерго» за отримані послуги та з липня 2022 року позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги споживачу [PERSON] не надавалися. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин щодо набуття 06 липня 2022 року відповідачем [PERSON] у власність 3/5 частини квартири [ADDRESS] , внаслідок якого вона стала одноосібним власником вказаної квартири, суд приходить до висновку, що надання позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» споживачу [PERSON] послуги було припинено саме внаслідок переходу його права власності на частку квартири до відповідача [PERSON] та саме внаслідок переходу такого права [PERSON] у повному обсязі було погашено заборгованості за надані йому позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги. При цьому, будь-яких доказів, які свідчать про те, що заборгованість відповідача [PERSON] за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії включає у себе заборгованість колишніх співвласників квартири [ADDRESS] , відповідачем не надано та матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо наявності боргів перед позивачем інших осіб, які були співвласниками квартири до липня 2022 року, та врахування таких боргів при розрахунку її заборгованості перед позивачем. Одночасно, суд звертає увагу, що опалювальна площа частини квартири [ADDRESS] , яка належала відповідачу [PERSON] у період з листопада 2018 року по липень 2022 року, при нарахуванні позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» оплати за послугу з постачання теплової енергії у період з листопада 2018 року по липень 2022 року враховувалася як 19,5 кв.м., а після липня 2022 року до березня 2023 року опалювальна площа всієї квартири, належної відповідачу [PERSON] , враховувалася як 61,0 кв.м., тобто у розмірі, який є меншим за дійсні площі квартири, які належали [PERSON] , у вказані періоди. Разом з тим, врахування позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у розрахунках плати відповідача [PERSON] за отримані послуги площі квартири відповідача, яка є меншої за площу квартири, яка зазначена у правовстановлюючих документах на цю квартиру, жодним чином не порушує права відповідача та не свідчить про неправильність здійснених розрахунків, які здійснені на підставі наявної у КП «Смілакомунтеплоенерго» інформації. При цьому, суд не вбачає підстав для здійснення власних розрахунків заборгованості з урахуванням вищевказаних розбіжностей щодо площі квартири відповідача, оскільки внаслідок застосування у розрахунках більшої площі квартири, сума, яка підлягає сплаті відповідачем за надані позивачем послуги, збільшиться, у зв`язку з чим суд вийде за межі заявлених вимог. Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії, яка є додатком до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 17 травня 2023 року, станом на березень 2023 року відповідач [PERSON] за період з січня 2019 року по березень 2023 року має заборгованість з оплати наданої позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» їй послуги з постачання теплової енергії у загальній сумі 17204 гривні 86 копійок. Також, згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~ інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~ поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №928 від 01 вересня 2021 року. Наказом директора КП «Смілакомунтеплоенерго» від 21 жовтня 2021 року №242 «Про встановлення плати за абонентське обслуговування» вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, зокрема абонентське обслуговування для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20 гривень 17 копійок (з ПДВ). Також, наказом директора КП «Смілакомунтеплоенерго» від 30 вересня 2022 року №80 «Про встановлення плати за абонентське обслуговування» вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуги з постачання теплової енергії, що надається споживачам багатоквартирних за індивідуальними договорами щомісяця протягом року, зокрема абонентське обслуговування з урахуванням обслуговування вузлів комерційного обліку, які є власністю споживачів - 16 гривень 61 копійка (з ПДВ). Відповідно до виписки по рахунку за абонентське обслуговування, яка є додатком до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 17 травня 2023 року, станом на березень 2023 року відповідач [PERSON] за період з листопада 2021 року по березень 2023 року має заборгованість перед позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» за абонентське обслуговування у загальній сумі 321 гривня 53 копійки. 24 травня 2023 року відповідачем [PERSON] сплачено позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» частину заборгованості за надану послугу, а саме у сумі 500 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги складає 17026 гривень 39 копійок. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем [PERSON] , яка хоча і заперечує достовірність здійснених позивачем КП «Смілакомтеплоенерго» розрахунків, однак своїх контррозрахунків не здійснила та до матеріалів справи не приєднала, суд приходить до висновку, що розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] по сплаті послуги з постачання теплової енергії, у тому числі послуги з опалення місць загального користування та абонентської плати здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» з дотриманням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, внаслідок чого є належними та допустимими доказами у даній справі. Доказів повного або часткового погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості, матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Крім того, за змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до пп.1 п.5.3 Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором. Як вбачається з розрахунків втрат від інфляції та відсотків за користування коштами, які є додатками до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 14 березня 2023 року, позивач КП «Смілакомунтелоенерго» за період з січня 2019 року по 23 лютого 2022 року нарахувало відповідачу [PERSON] інфляційні втрати у сумі 975 гривень 09 копійок та 3% річних у сумі 329 гривень 36 копійок. Крім того, згідно розрахунку пені за період заборгованості, який є додатком до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 17 травня 2023 року, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» за січень 2019 року, за лютий 2019 року, за березень 2019 року, за листопад 2019 року, за грудень 2019 року та за січень 2020 року нарахував відповідачу [PERSON] за період з 11 березня 2019 року по 11 березня 2019 року пеню у розмірі 0,01% на загальну суму 77 гривень 29 копійок. Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі були проведені із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтовані та мотивовані. Одночасно, суд вважає, що при здійсненні розрахунків втрат від інфляції та відсотків за користування коштами, які є додатками до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 14 березня 2023 року, до позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» допущено помилки щодо початку строку обрахування інфляційних втрат на заборгованість, що виникла у відповідача [PERSON] за жовтень 2021 року, а також щодо початку строку обрахування 3% річних на заборгованості, що виникла у відповідача [PERSON] за жовтень 2021 року, за листопад 2021 року та за грудень 2021 року. Так, згідно п.4.1 Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, термін внесення платежів не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Натомість, пунктом 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. При цьому, відповідно до п.51 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Як вбачається з матеріалів справи, Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року був опублікований на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua 29 жовтня 2021 року. За вказаних обставин, з урахуванням акцептування сторонами вказаного Індивідуального договору, а саме: позивачем 25 жовтня 2021 року, шляхом подачі тепла до будинку, в якому розташована квартира відповідача; відповідачем - 25 листопада 2021 року, шляхом часткової сплати позивачу коштів за надану послугу, суд приходить до висновку, що зазначений Індивідуальний договір набрав чинності 28 листопада 2021 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язана була сплатити кошти за надану позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послугу у жовтні 2021 року відповідно до умов п.4.1 Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, тобто не пізніше 20 листопада 2021 року, а за листопад та грудень 2021 року відповідно до умов 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, тобто не пізніше 31 грудня 2021 року та 31 січня 2022 року відповідно. Однак, вищевказані обставини позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» при здійсненні розрахунків втрат від інфляції та відсотків за користування коштами, які є додатками до заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 14 березня 2023 року, не були враховані, внаслідок чого позивач безпідставно визначив датою початку нарахування втрат від інфляції на заборгованість за жовтень 2021 року 01 грудня 2021 року, а датою початку нарахування відсотків за користування коштами на заборгованість за листопад 2021 року та грудень 2021 року 21 грудня 2021 року та 21 січня 2022 року відповідно. При цьому, суд не вбачає підстав для здійснення власного розрахунку інфляційних втрат з урахуванням вищевказаних розбіжностей щодо дати початку нарахування таких втрат, оскільки внаслідок застосування під час розрахунку дати його початку 21 листопада 2021 року, сума інфляційних втрат, внаслідок збільшення періоду їх розрахунку, збільшиться, у зв`язку з чим суд вийде за межі заявлених вимог. Натомість, суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок 3% річних на заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго», яка виникла у листопаді 2021 року та у грудні 2021 року, врахувавши, що прострочення за зобов`язаннями за вказаними місяцями виникло з 01 січня 2022 року та з 01 лютого 2022 року відповідно. Таким чином, 3% річних на заборгованість за листопад 2021 року у сумі 421 гривня 31 копійка, у період з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, складає 01 гривня 87 копійок, а 3% річних на заборгованість за грудень 2021 року у сумі 639 гривень 31 копійка, у період з 01 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року складає 01 гривня 21 копійка. Отже, за період з січня 2019 року по 23 лютого 2022 року 3% річних у загальній сумі становлять 329 гривень 28 копійок. Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (чинний до 01 травня 2022 року) передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Таким чином, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. Позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду із даним позовом у 12 грудня 2022 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів, інфляційних втрат та 3% річних по листопад 2019 року включно та після спливу позовної давності щодо стягнення пені. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» з даним позовом до суду. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із наведених норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За вказаних обставин, до вимог КП «Смілакомунтеплоенерго», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу в розмірі 17026 гривень 39 копійок, втрати від інфляції в сумі 975 гривень 09 копійок, 3% річних в сумі 329 гривень 28 копійок, пеню в розмірі 77 гривень 29 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути частину сплаченого позивачем судового збору у сумі 2481 гривню 00 копійок при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 18408 гривень 05 копійок (сума, яка підлягає до стягнення з відповідача) відповідає 99.9996% від заявленої ціни позову - 18408 гривень 13 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (99,9996% від 2481 гривня 00 копійок становить 2480 гривень 99 копійок).

Outcome: partial