Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

18 жовтня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] , поданий представником позивача - адвокатом Рішко С.І., до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 19.01.2021 року Міжгірським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 8. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що після укладення шлюбу він разом з відповідачкою [PERSON] проживали в Чеській республіці, оскільки обоє були сезонними працівниками. Спільних дітей вони не мають. Також зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося, в силу різних життєвих обставин та протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, взаєморозуміння вони не знайшли, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У липні 2022 року відповідачка переїхала жити до співмешканця та з того часу вони перестали підтримувати сімейній стосунки. Вказує, що на даний час шлюб між сторонами носить формальний характер та позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення неможливим, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідачка відмовляється у позасудовому порядку розірвати шлюб. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.10.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі. Відповідачці [PERSON] в ухвалі суду від 20.10.2023 року було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надіслана відповідачці [PERSON] за місцем реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Та як вбачається з поштового рекомендованого повідомлення, відповідачка [PERSON] отримала вищевказані документи 02.11.2023 року особисто. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Станом на час розгляду справи 04.12.2023 року відповідачкою [PERSON] відзив на позовну заяву не подано, заперечень на заявлені [PERSON] позовні вимоги суду не надано. Таким чином, оскільки відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, суд згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до приписів ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи № 302/1866/23, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] \~уклали шлюб, який 19 січня 2021 року був зареєстрований Міжгірським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 8 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , оригінал якого міститься в матеріалах даної цивільної справи. Від подружнього життя сторони на час розгляду справи не мають спільних дітей. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах ДРАЦСу заперечує, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно. Будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачкою не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved