Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що між ним і відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 січня 2022 року за умовами якого вони домовились про укладання основного договору в строк не пізніше 25 березня 2022 року включно. Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства стосовно укладення угод, позивач зазначив, що відповідач не виконав умов укладеного між ними попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 січня 2022 року, а тому просить стягнути з останнього на свою користь грошові кошти в загальній сумі 207\~946 гривень 12 копійок яка включає суму грошей переданих в підтвердження наміру придбати земельну ділянку, штраф, витрати позивача на поділ земельної ділянки, витрати позивача на нотаріальне посвідчення попереднього договору, 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати (а.с. 45 49). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 27 вересня 2023 року за заявою представника позивача було забезпечено позов шляхом накладення арешту на належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,0731 гектари, кадастровий номер 3221481501:01:021:0156 (а.с. 63). Враховуючи, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суду невідоме, відповідач був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки відповідач, який був повідомлений про розгляд справи належним чином в порядку, передбаченому частиною одинадцятої статті 128 ЦПК України, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. 25 січня 2022 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами пункту 1 якого сторони зобов`язались у майбутньому в строк не пізніше 25 березня 2022 року включно укласти Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,073 гектари від загальної площі земельної ділянки 0,151 гектари з кадастровим номером 3221481501:01:021:0037 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14 15). Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем умов вказаного договору у визначені ним (попереднім договором) строки. Натомість, вирішуючи справу по суті, суд звертає увагу та наголошує на зміст абзаців першого і третього пункту 13 укладеного між сторонами попереднього договору, відповідно до яких: -той із нас, хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення основного договору у визначений у п. 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на визначених (чи додатково погоджених, зміни) умовах, повинен відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від основного договору; -у разі якщо [PERSON] буде відмовлятися (ухилятися) від укладання основного договору у визначений у п. 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін на визначених (чи додатково погоджених) умовах, він зобов`язується повернути [PERSON] отриману від нього грошову суму, а також сплатити штраф у розмірі 100 % від суми грошового внеску, переданого за цим попереднім договором. Тобто, за положеннями укладеного між сторонами попереднього договору, обов`язковими умовами для відшкодування другій стороні збитків завданих простроченням чи відмовою від основного договору та виникнення обов`язку [PERSON] повернути [PERSON] отриману від нього грошову суму, а також сплатити штраф у розмірі 100 % від суми грошового внеску, переданого за цим попереднім договором мають бути наявні обставини необґрунтованої відмови (ухилення) відповідача від укладення основного договору у визначений строк та факт відмови (ухилення) [PERSON] від укладання основного договору у визначений строк до 25 березня 2022 року. Натомість, позивач не надав суду прямих, достовірних, беззаперечних, належних, допустимих і об`єктивних доказів того що, наприклад: - між ним і відповідачем було погоджено дату візиту до нотаріуса для укладення основного договору і відповідач не прибув до нотаріуса у призначений час; - відповідач повідомив позивачу про безпідставну відмову або його небажання укладати основний договір. Відповідно до норми частини другої статті 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Отже, має бути беззаперечно доведений саме факт необґрунтованого ухилення сторони від укладення договору, передбаченого попереднім договором. Проте, до позову не додано, в матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи суду не надано відомостей про те, що відповідач дійсно необґрунтовано відмовився (ухилився) від укладення основного договору у визначений строк та реально відмовився (ухилився) від укладання основного договору у визначений строк до 25 березня 2022 року. Суд зауважує, що сам по собі факт не укладення між сторонами основного договору у визначений ними строк до 25 березня 2022 року, абсолютно не свідчить про обставини необґрунтованого ухилення відповідача від укладення основного договору. Факт необґрунтованого ухилення або відмови відповідача від укладення основного договору має бути доведено у встановленому законом порядку. Крім того, обов`язково слід врахувати загальновідому обставину, яка за приписами частини третьої статті 82 ЦК України не потребує доказування про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та діє станом на дату постановлення цього судового рішення. У зв`язку із цим, суд зважає на ту обставину, що відповідач є громадянином Французької Республіки та позивачем не надано суду відомостей про те чи спілкувався він із відповідачем після 24 лютого 2022 року, коли залишалось щонайменше тридцять днів до закінчення строку для укладення основного договору. Також, позивач не надав суду інформації про те чи обговорював він із відповідачем дату, час і місце укладення основного договору. Як наслідок, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, позивачем не доведено перед судом факт необґрунтованого ухилення чи відмови відповідача від укладення основного договору. Отже, під час розгляду справи позивачем не виконано передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів тих обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставин необґрунтованого ухилення чи відмови відповідача від укладення основного договору. Разом із цим, суд вважає, що позивач беззаперечно мав можливість додати до позовної заяви усі докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги. Зокрема, під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин які об`єктивно перешкодили чи унеможливили надання стороною позивача належних і допустимих доказів того, що відповідач необґрунтовано ухилився чи відмовився від укладення основного договору. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Воднораз, у суду відсутні сумніви у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав і виконання обов`язків щодо доказів, оскільки у даній справі позивачу надано правову допомогу фахівця у галузі права адвоката. Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за укладеним між ними попереднім договором. За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Також, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, за нормою пункту 8 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення даного рішення суд вирішує питання про те чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд відмовляє у позові, слід вважати, що відпали підстави для подальшого забезпечення даного позову, а тому необхідно скасувати заходи забезпечення позову. Одночасно, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді сплати позивачем судового збору за вимогами майнового характеру та за подачу заяви про забезпечення позову, слід покласти на позивача (а.с. 10, 12). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed