Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі . Від даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . Стверджує, що син [PERSON] являється студентом Чернівецького обласного коледжу мистецтв імені С. Воробкевича, денної форми навчання. Крім того, у 2023 році син [PERSON] вступив на перший курс Чернівецького Національного університету ім. Ю. Федьковича, заочної форми навчання, економічний факультет. Стверджує, що обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину покладено на обох батьків. У зв`язку із навчанням син потребує матеріальної допомоги батька. На підставі вищевикладеного , просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня подання даної заяви до досягнення ним 23-х років чи закінчення навчання. У судове засідання позивачка не з`явилася. Подала до суду заяву про проведення розгляду даної справи без її участі. Підтримала свої доводи , викладені у позовній заяві та просила задовольнити позов. У судове засідання відповідач не з`явився . Подав до суду відзив на позовну заяву , у якому просив суд врахувати те , що він одружений та утримує двох малолітніх дітей . Визнав позов у частині стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у мінімальному розмірі 1342 гривні. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України -у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , виходячи з наступного : Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач по справі являється батьком [PERSON] , [INFO] ( а.с. 16 ) . Відповідно до довідки Комунального закладу " Чернівецький обласний фаховий коледж мистецтв ім. С. Воробкевича " від 13.06.2023 року № 2299 , [PERSON] являється студентом ІІ курсу денної форми навчання. Спеціалізація « Оркестрові духові та ударні інструменти» . ( а.с .14 ). Крім того, відповідно до договору № 10-43 від 07.08.2023 року [PERSON] являється студентом заочної форми навчання ОП « Менеджмент організації і адміністрування» економічного факультету Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича . Термін навчання 4 роки. Згідно даного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 128000 гривень. Розмір річної плати за навчання - 32000 гривень. ( а.с. 13). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідо до ст. 201 Сімейного кодексу України- до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до вимог ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до свідоцтв про народження , відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей , народжених у шлюбі з [PERSON] . Обгрунтовуючи розмір аліментів , які він має змогу оплачувати на утримання сина [PERSON] , який навчається , відповідач вказав , що окрім утримання двох малолітніх дітей , на даний час не працевлаштований, а тому просив суд визначити аліменти у мінімальному розмірі 1342,00 гривень (відповідно до прожиткового мінімуму) . Суд звертає увагу , що доказів на підтвердження не працевлаштованості відповідач не надав. Крім того, ним не надано даних про наявність рухомого та нерухомого майна, не підтвердив належними доказами здійснення оплати ним комунальних платежів чи інших видатків , на які посилається у відзиві. Приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON] , який потребує допомоги батьків , як особа , яка навчається , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3500 гривень на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання чи до досягнення 23-х років. Визначаючи вказаний розмір аліментів , суд враховує те , що платник аліментів є особою працездатного віку , доказів неможливості сплати аліментів за станом здоров"я не надав. При цьому , враховуючи матеріальне положення [PERSON] , який являється студентом двох вузів, суд вважає , що визначений розмір аліментів 3500 гривень буде достатнім для його гармонійного розвитку.

Outcome: partial