Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в порядку ст. 1212, 1214 ЦК України, посилаючись на те, що відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] був власником нерухомого майна (нежитлових будівель) за адресою [ADDRESS] у період з 08.07.2020 р. по 11.11.2021р. Рішенням Чернівецької міської ради від 08.12.2020 р. за №2540 надано [PERSON] земельну ділянку орієнтовною площею 1,1500 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) в оренду терміном на 49 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказує на те, що [PERSON] не оформив правовстановлюючі документи на ділянку. Зазначає, що на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.12.2021 р.№1693/252-21, виданого відділом у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, працівниками департаменту проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період з 15.07.2021 року по 11.11.2021 року. А тому, з урахуванням вищенаведеного в Чернівецької міської ради виникли підстави для звернення до суду щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 19 907, 76 грн. з [PERSON] , також позивач просив суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 липня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 28 серпня 2023 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає та вважає його необґрунтованим та безпідставним. Посилається на те, що заявник в своїй позовній заяві стверджує, що земельна ділянка площею 0,0851 га за адресо [ADDRESS] (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) сформована як об`єкт цивільних прав 15.07.2021 р, а тому виникли підстави для стягнення безпідставно збережених коштів. Вважає, що зазначене твердження є помилковим, оскільки для того щоб земельна ділянка набула статусу об`єкту цивільних прав не достатньо її сформувати - необхідно здійснити також державну реєстрацію права власності на неї. Вказує, що право власності за Чернівецькою міською радою на земельну ділянку з кадастровим номером 7310136900:40:003:0086 зареєстровано 21.07.2022 року. На думку відповідача, позивач помилково тлумачить норми цивільного і земельного законодавства, стверджуючи про необхідність дотримання вимог частини 9 статті 79-1 ЗК України лише у випадку наявності наміру розпоряджатися земельною ділянкою саме в якості об`єкта цивільних прав у цивільному обороті. Зазначає, що позивач не враховує, що ними навпаки підтверджується позиція щодо необхідності державної реєстрації права власності на земельну ділянку задля можливості стягнення безпідставно збережених коштів. Вважає, що враховуючи вищевикладене земельна ділянка з кадастровим номером 7310136900:40:003:0086 набула статусу об`єкту цивільних прав лише 21.07.2022 року, а тому стягнення безпідставно збережених коштів за період з 15.07.2021 року по 11.11.2021 рік є неправомірним. 12 вересня 2023 року представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано відповідь на відзив. Вважає, що відзив не грунтується на вимогах чинного законодавства, дійсних обставинах справи, а тому не спростовує доводи позову за допомогою належних та допустимих доказів. Зазначає, що доводи відповідача про те, що земельна ділянка у спірний період не існувала як об`єкт цивільних прав спростовуються, оскільки в обгрунтування вказаних доводів відповідач посилається на статтю 79-1 Земельного кодексу України про те, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної ресстрації права власності на неї, в зв`язку із чим неможливо встановити до якої власності належить земельна ділянка. Вказує, що зазначена відповідачем правова норма була внесена до Земельного кодексу України Законом України від 07.07.2011 р. №3613-VI, однак в подальшому 01.01.2013 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» пунктом 3 Прикінцеві та перехідні положення якого унормовано, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: всі інші землі, розташовані в межах відповілних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. А тому вказує, що право комунальної власності територіальної громади міста Чернівці на спірну земельну ділянку виникло безпосередньо із вищезазначеного закону. Посилаючись на викладені обставини вказує, що поданий до позовної заяви розрахунок коштів в еквіваленті розміру орендної плати за земельну ділянку здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства, чинних актів Чернівецької міської ради, а відтак є обгрунтованим. 20 вересня 2023 року відповідач [PERSON] скерував до суду заперечення на відповідь на відзив. Посилається на те, що згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, разом з цим зазначає, що рішенням 86 сесії Чернівецької міської ради VII скликання №2540 від 08.12.2020 року йому надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га по [ADDRESS] (п.13.1). Після розробленого проекту землеустрою, рішенням 10 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання №500 від 07.10.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення та надано йому в орендне користування земельну ділянку площею 0,0851 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) по [ADDRESS] (п.9.1). Однак, зазначає, що рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання №738 від 19.05.2022 року внесено зміни до п. 9.1. рішення 10 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання №500 від 07.10.2021 року та замінено його, [PERSON] , на ТОВ «ДРС-АВТО» (п. 28.1.). Таким чином затверджено проект землеустрою та надано земельну площею 0,0851 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) ТОВ «ДРС-АВТО». Посилається на те, що розмір безпідставно збережених коштів міг бути розрахований відповідно площі ділянки під будівлею. Вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 7310136900:40:003:0086 набула статусу об`єкту цивільних прав лише 21.07.2022 року, а відтак стягнення безпідставно збережених коштів за період з 15.07.2021р по 11.11.2021р є неправомірним. Представник позивача Генцарюк Д. у судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, стягнувши з [PERSON] безпідставно збережені кошти в розмірі 19 907, 76 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак його представником, адвокатом Лопух С.В. до суду скерувано клопотання про розгляд справи без його участі та участі його довірителя. В задоволені позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю учасників справи, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Досліджені судом докази та застосовані норми права Суд, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що Департамент урбаністики та архітектури листом від 30.12.2021 р. №24/01-08/3/-07/2046 направив розрахунок на адресу: [PERSON] та запропонував впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі 19 907, 96 грн. (а.с.7). Вказаний лист [PERSON] отримав, про що свідчить повернене до Департаменту урбаністики та архітектури рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання документів (а.с. 8). Згідно розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, які підлягають стягненню з власника об`єктів нерухомого майна на підставі статей 1212, 1214 ЦК України, за користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені за період з 15.07.2021 року до 11.11.2021 року, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю становить 19 907, 96 грн. (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земляну ділянку: зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0851 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) (а.с. 10-12). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земляну ділянку: зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0851 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) (а.с. 10-12). На підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.12.2021 р. виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області за адресою по [ADDRESS] (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086), на якій розміщене належне, на зазначений період часу нерухоме майно, було проведено розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 018 427, 52 грн (а.с.13). Згідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14), що також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 17-24). Рішенням 10 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання №500 від 07.10.2021 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення та надано в орендне користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0851 га (кадастровий номер 7310136900:40:003:0086) по [ADDRESS] (п.9.1) (а.с.15). Рішенням Чернівецької міської ради від 08.12.2020р. за №2540 надано [PERSON] земельну ділянку орієнтовною площею 1,1500 га (кадастровий номер 7310136900:40:0043:0086) в оренду терміном на 49(сорок дев`ять) років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності за Чернівецькою міською радою на земельну ділянку з кадастровим номером 7310136900:40:003:0086 зареєстровано 21.07.2022 року (а.с.32). Рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання №738 від 19.05.2022 року внесено зміни до п. 9.1. рішення 10 сесії Чернівецької міської рали VIII скликання №500 від 07.10.2021 року та замінено [PERSON] на ТОВ «ДРС-АВТО» (п. 28.1.) (а.с.56-57). У відповідності до глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Згідно положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу. Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка, плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. З підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, підпункти 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України вбачається, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року затверджено порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Зважаючи на викладені норми користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, позбавляє орендодавця права одержувати дохід у виді орендної плати за землю, який він міг би отримувати якби його право не було порушено. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Такий правовий висновок відповідає постановам Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12- 182гс 18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Судом з матеріалів справи встановлено та вбачається, що спірна земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та внесена до Державного реєстру. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284). Крім того, позивач обґрунтовував фактичний розмір недоотриманої орендної плати в розмірі, що визначений на підставі розрахунку Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»). Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №639/5391/19. Тобто, зроблений позивачем розрахунок заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, та відповідно є обґрунтованим. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Таким чином, на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, відповідач [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника вказаної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Чернівецькій міській раді, що свідчить про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved