Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивачка, звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 25.02.2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкоюта перебувають на її утриманні. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Досягнути домовленості щодо утримання дітей в позасудовому порядку сторони не можуть, а тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення грамотного розвитку малолітньої дитини сторін по справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Брітова Е.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Заслухавши думку представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд визнає, що позов та заява позивачки підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25 лютого 2012 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 6. Дана обставина стверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 26 вересня 2019 року серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 13 листопада 2012 року, серія [NUMBER] від 02 березня 2021 року. З довідки про встановлення факту проживання/не проживання особи за місцем реєстрації №630 від 05 липня 2023 року, виданої начальником відділу ЦНАП Великоберезнянської селищної ради Куцик Олександрою, вбачається що малолітні діти дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачкою [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, тож позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: approved