Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: [PERSON] просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час спільного сімейного проживання в них народився син [PERSON] . Однак, сімейне життя в них не склалося, шлюб між ними було розірвано у 2017 році. З того часу відповідач сім`ю покинув і подався у невідомому їй напрямку. З моменту розірвання шлюбу син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні та вихованні. Його батько грошей на потреби дитини не дає. Для забезпечення в повній мірі потреб сина вона звернулась до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі. Рішенням Долинського районного суду від 28.11.2027 в справі №343/1818/17 зменшені позовні вимоги задоволено та вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Добровільно відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим вона звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове стягнення аліментів, на підставі чого 02.09.221 відкрито виконавче провадження, яке спершу було направлено за місцем його проживання в м.Біла Церква, а згодом повернуто за місцем його реєстрації - до Долинського відділу ДВС. Станом на 28.02.2023 заборгованість по сплаті аліментів становила 46000,00 грн. Дитина фактично не знає свого батька, оскільки він з моменту народження сина не проводив з ним часу, не приділяв йому належної уваги та турботи, хоча син їх потребував, так як народився хворим. Оскільки син являється особою з інвалідністю, тому потребує значних витрат на корекційні заняття, обстеження та лікування. Однак дані витрати вона несе самостійно, як і витрати по утриманню та вихованню дитини, так як батько зовсім не цікавиться неюю, станом її здоров`я, не надає кошти ні на утримання, ні на лікування. Протягом тривалого часу відповідач своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини не виконує взагалі. Зокрема він не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не проявляє будь-якої батьківської уваги і турботи чи заінтересованості у його подальшій долі, не спілкується із сином. Таким чином вважає, що своєю поведінкою відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно нього. В судовому засіданні позивачка та її представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1046168 від 08.08.2023 (а.с.23) заявлений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, судовий збір стягувати відповідно до закону. Позивачка додатково вказала про те, що вони з відповідачем проживали разом близько трьох років. Згодом вони розлучились, а відповідач виїхав за кордон. Перших два роки [PERSON] сплачував аліменти, однак потім взагалі забув про їхнє існування. Їхня дитина є з певними особливостями, а відтак потребує значної уваги, натомість батько її життям зовсім не цікавиться. Востаннє вона спілкувалась з відповідачем близько трьох років тому, коли перебувала з дитиною у лікарні. Спілкуючись по Вайберу, вона хотіла увімкнути камеру, щоб він поговорив з сином, побачив його, однак [PERSON] відмовився, і після цього взагалі їх заблокував. Також під час розмови він повідомив її, щоб вони забули про нього, жили так, як би його не існувало в їхньому житті. Вона лише хотіла, щоб у дитини був батько, просила відповідача приділяти сину увагу, навіть погрожувала позбавленням батьківських прав, проти чого він не заперечив. Його родина також не цікавиться дитиною. На її переконання, відповідач хоче розірвати з ними стосунки, оскільки їхня дитина особлива. На сьогодні їх сину виповнилось 10 років, проте востаннє він бачив батька, коли йому було 3 роки. З того часу відповідач не спілкується з сином, не цікавиться його життям. Враховуючи особливості сина, він не може висловити свою думку стосовно того, чи пам`ятає батька, на його фото він не реагує. Син дуже прискіпливо реагує на чужих людей. Якщо б появився його батько, син навряд чи зрозумів би, хто це. Для хлопчика він є посторонньою особою, тому що батько зник з його життя, коли він був маленьким. Раніше відповідач сплачував аліменти добровільно, а коли припинив їх сплачувати, вона звернулась за примусовим виконанням рішення до виконавчої служби. Остання добровільна сплата ним була здійснена 25.03.2021. Фактично з цього моменту нараховується заборгованість по сплаті аліментів, однак він її не погашає. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, які повертались до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43-44, 66-67), та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 40-41, 63-64), причин неявки не повідомив, відзиву та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань від нього до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування Вигодської селищної ради Кудла О.Й., повноваження якої підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на представництво від імені юридичної особи (а.с.46) в судове засідання не з`явилася, подала клопотання, відповідно до якого просила розглядати справу за наявними матеріалами без їхньої участі. У своїх поясненнях, наданих у підготовчому судовому засіданні, підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що син з батьком не спілкуються зі слів матері з 2017 року навіть за допомогою соціальних мереж чи в телефонному режимі. Батько не вітає сина з днем народженням та з іншими святами, не цікавиться його навчанням, здоров`ям. Дитиною піклується виключно мати. Враховуючи стан здоров`я дитини та його особливі потреби, які батько повністю ігнорує, комісія з питань захисту дитини прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, що підтверджено висновком органу опіки та піклування, затвердженим у встановленому законом порядку. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін, зобов`язано орган опіки та піклування Вигодської селищної ради надати висновок на виконання своїх повноважень. 06 вересня 2023 року представник органу опіки та піклування Вигодської селищної ради подалда клопоння про відкладення озгляду справи на іншу дату (а.с. 33-34). 02 жовтня 2023 року представник органу опіки та піклування Вигодської селищної ради подав рішення №433 від 28.09.2023 «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради від 06.09.2023» та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які протокольною ухвалою суду долучено до матеріалів справи (а.с. 47, 48-51). Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14 листопада 2023 року від представника органу опіки та піклування Вигодської селищної ради поступило клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами у їхній відсутності (а.с.68). 01 грудня 2023 року представниця позивачки - адвокатка Кобилинець Т.В. заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копій рішень Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 (а.с.73-74) та від 28.11.2017 (а.с.75), яке протокольною ухвалою суду задоволено. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи належним чином. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав, позивачка та її представниця в судовому засіданні не заперечили проти заочного розгляду справи, а тому протокольною ухвалою від 01.12.2023 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.2013 виконкомом Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №26 (а.с. 8), який відповідно до акта обстеження по факту місця проживання та матеріальних умов, складеного депутатом Кропивницького старостинського округу Шведів В.М. в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] від 01.02.2023, проживає разом з матір`ю, позивачкою у справі (а.с.21). Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2017 у справі №343/130/17, провадження №2/0343/192/17, шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне " [PERSON] ". Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивачка вказувала на безпідставні скандали відповідача та застосування до неї сили в присутності малолітньої дитини. (а.с.7). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.11.2017 у справі №343/1818/17, провадження №2/0343/738/17, зменшені позовні вимоги задоволено. Вирішено проводити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочати з 09 жовтня 2017 року і проводити до досягнення дитиною повноліття. (а.с.75). 19 серпня 2021 року Долинський районний суд Івано-Франківської області видав виконавчий лист по справі №343/1818/17, провадження №2/0343/738/17, щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів (а.с.10), який пред`явлений до виконання за місцем реєстрації [PERSON] , на підставі якого головним державним виконавцем Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження №66676156, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2021 (а.с.11). В подальшому на підставі заяви стягувача вищевказаний виконавчий лист передано за підвідомчістю до Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за фактичним місцем проживання боржника, про що свідчить постанова про передачу виконавчого провадження від 29.11.2021 (а.с.12-13). Відповідно до постанови про передачу виконавчого провадження виконавчий лист щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів передано до Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.14-15). Дані дії виконавців свідчать про те, що ними вживалися визначені законом заходи, спрямовані на виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] , однак останній ухиляється від обов`язку щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим станом на 28.02.2023 наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46000,00 грн, що підтверджується довідкою, виданою головним державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16.03.2023 (а.с.16). З матеріалів справи також встановлено, що на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2019, справа №343/2058/19, провадження №2/0343/757/19 ухвалено визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинковолодінням, що знаходиться в [ADDRESS] , та належить [PERSON] . У мотивувальній частині рішення судом встановлено, що [PERSON] у вищевказаному будинковолодінні не проживає з 2017 року (а.с.73-74). Про те, що [PERSON] , колишній чоловік позивачки, з 2017 року разом з [PERSON] та сином не проживає і не бере участі у вихованні дитини, свідчить також раніше описаний акт обстеження по факту місця проживання та матеріальних умов від 01.02.2023, згідно з яким обстеження проведено у господарстві позивачки, та зі слів сусідів встановлено, що дитина [PERSON] проживає з мамою, [PERSON] (а.с.21). Згідно з даними довідки №09 від 01.02.2023 Кропивницької гімназії імені М.Тимочка Вигодської селищної ради (а.с.17), [PERSON] є учнем з особливими освітніми потребами та навчається в 3 класі даного ліцею. Його батько [PERSON] контакту з вчителями не підтримує, успішністю сина не цікавиться, тобто не бере участі в освітньому процесі дитини. Дитину до гімназії приводить і забирає мама (а.с.17). Обставини, які свідчать про те, що батько участі у вихованні дитини не бере, підтверджуються також характеристикою [PERSON] , [INFO] , учня інклюзивного 3 класу Кропивницької гімназії імені М.Тимочка, виданої директором та практичним психологом даної гімназії (а.с.18). Про те, що в сина сторін по справі [PERSON] , [INFO] , наявні розлади з елементами аутизму, у зв`язку з чим йому встановлено інвалідність до 18 років, свідчать: медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років №67 від 05.08.2021 (а.с.19) та виписка із медичної карти карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.02.2023 (а.с.20). У вказаній виписці від 21.02.2023 також зазначено, що захворювання у хлопчика виявлено у 3-річному віці та оформлено інвалідність. Батько дитини жодного разу не звертався в медичний заклад щодо стану здоров`я дитини. При проведенні профілактичних оглядів, вакцинацій та під захворювання дитини була присутня мама та бабуся. Дитина потребує "Д" спостереження психіатра. Згідно з наданими органом опіки та піклування Вигодської селищної ради рішенням №433 від 28.09.2023 «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради від 06.09.2023» та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Вигодської селищної ради прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним і відповідає інтересам дитини. У висновку відмічено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною у продовж багатьох років не спілкується, не приймає участі у вихованні свого сина, не піклується про його стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, в тому числі не допомагає матеріально. Аліменти на дитину не сплачує. Заборгованість по аліментах становить 46000,00 гривень. Вихованням та утриманням дитини не займається. Дитина проживає з матір`ю, яка займається її вихованням. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було розглянуто заступником голови комісії із питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради (а.с. 47, 48-51). Судом встановлено та підтвердила у своїх поясненнях представник органу опіки та піклування Вигодської селищної ради, з`ясувати думку дитини та почути її бажання шляхом опитування не представилось можливим в силу її фізичного розвитку та стану здоров`я. Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідача. Оцінка суду: заслухавши пояснення позивачки, її представниці, думку представника органу опіки та піклування, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, представлені позивачкою на виконання вимог ст. 80, 81 ЦПК України, які вона вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Вигодської селищної ради, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Даючи оцінку вимозі позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав та доказам, які надані на її обгрунтування, суд керується положеннями сімейного законодавства. Так, згідно із ч. 2 ст. 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Частиною 3 статті 4 СК України встановлено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Згідно із частинами 1-3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як визначено в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 7 статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Таким чином, проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що у сторін під час перебування у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . У наданих медичних документах зазначено, що у трьохрічному віці у хлопчика виявлено захворювання та визнано його дитиною з інвалідністю. У 2017 році батько хлопчика покинув сім`ю, що підтверджується актами обстеження з місця проживання та рішеннями суду про розірвання шлюбу, а також визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинковолодінням в с. Кропивник Долинського району Івано-Франківської області. Фактично відповідач з того часу не цікавився життям сина, всі питання, щодо його виховання та лікування вирішувались матір`ю. Батько не брав участь і в його утриманні, тому позивачка звернулась з позовом про стягнення з нього аліментів на сина. Відповідач, який на той час перебував у Польщі, вказав на можливість сплачувати аліменти у розмірі не більше 2000 грн, на що [PERSON] пристала, зменшивши свої позовні вимоги. До початку 2021 року [PERSON] перераховував присуджені йому аліменти, однак участі у вихованні сина не брав, хоча йому відомо місце проживання дитини, медичні заклади, де дитина стоїть на обліку та лікується, жодних перешкод у спілкуванні з ним, участі в його вихованні, утриманні у нього немає. Навпаки, позивачка сама знайшла його, спілкувалась з ним по телефону, намагаючись забезпечити дитині не тільки материнську, але й батьківську любов та турботу, якої вона так потребує, зважаючи на певні особливості її здоров`я, однак відповідач так і не навідався до сина, відмовився навіть побачити його по відеозв`язку, не спілкується з ним жодним чином, а в 2021 році перестав брати участь і в його утриманні. [PERSON] звернулася з виконавчим листом для стягнення аліментів в примусовому порядку, однак це не дало жодного результату, заборгованість відповідача по сплаті аліментів суттєво зростає. [PERSON] на даний час досяг 10 -тирічного віку. Батька не бачив з 3 років, тобто з того часу, коли погіршився його стан здоров`я, тому про існування такого не пам`ятає. Враховуючи його стан здоров`я він прив`язаний та йде на спілкування з близькими йому людьми, від чужих "закривається", тяжко підпускає нових. Факт того, що [PERSON] не піклується про сина, про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, його вихованням, не проявляє щодо нього батьківської уваги і турботи, не відвідує та не спілкується з ним протягом тривалого періоду часу, а саме з 2017 року, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджується викладеними вище доказами, дослідженими у судовому засіданні. Сім`єю [PERSON] є його мати, позивачка по справі, яка намагається забезпечити йому розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача йдеться і у висновку органу опіки та піклування Вигодської селищної ради. Існування батька тільки по документах, якого фактично немає в житті дитини, якого він не знає, призводить до душевного неспокою останньої, незручності перед однолітками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно з наданими органом опіки та піклування Вигодської селищної ради рішенням №433 від 28.09.2023 «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради" та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним і відповідає інтересам дитини. Даний висновок та рішення відповідачем не оскаржувалися. Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, враховуючи конкретний зміст вказаного висновку органу опіки та піклування, вважає його повним, всебічним та достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини у відповідній частині знайшли своє підтвердження. При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Згідно із вимогами ч.2 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Зважаючи на певні фізіологічні властивості неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , його стан здоров`я, які підтверджені медичним висновком та випискою із медичної карти хворого, суд прийшов до висновку про недоцільність з`ясування думки дитини в судовому засіданні шляхом її опитування, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про умисне ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак, таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, батько якої не виявляє про неї піклування, хоча вона такого особливо потребувала. Поведінка батька відносно свого сина дає підстави для обґрунтованих сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З урахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими, такими, що підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. При цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 22), та які підтягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 4, 13, 80, 81, 141 ЦПК України, ст.ст. 1, 3-5, 7, 19, 141, 150, 155, 157, 164-167 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved