Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Представник заявника адвокат Лущик Олена Миколаївна, звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Київ, актовий запис про народження №3316, станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року, постійно проживав на території України за адресою [ADDRESS] , починаючи з 06 листопада 1985 року по 24 квітня 1997 року включно. Заява мотивована тим, що так склались обставини, що з часу зняття з реєстрації з місця постійного проживання за адресою [ADDRESS] , заявник [PERSON] більше своє місце проживання - реєстрацію не здійснив, а отриманий паспорт зразка СРСР згубив, не замінив, паспорт громадянина України не отримав і нині має перешкоди у реалізації свого права на отримання документу, що посвідчує його особу. Заявник за місцем свого проживання звернувся до Козелецького сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з питання оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта зразка СРСР, однак отримав відповідь про те, що в результаті перевірок за його зверненням, його особу було встановлено, але не виявилось можливим підтвердити належність до громадянська України. Так, для оформлення паспорту громадянина України необхідно встановити належність до громадянства України на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України», тому змушений звернутися до суду. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Козелецького сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила суд встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересована особа Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання свого представника не забезпечила, до суду надійшла заява у якій заінтересована особа просить розглядати справу без участі представника міської ради та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, актовий запис №3316 від 26 жовтня 1963 року, місце державної реєстрації Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління, що апідтверджується копією свідоцтва про народження. Заявник [PERSON] був постійним мешканцем м. Київ, народився в м. Київ, фактично мав місце реєстрації за адресою [ADDRESS] , а саме з 06 листопада 1985 року по 24 квітня 1997 року. [PERSON] 1986 року вступив на навчання до Київської державної консерваторії імені П.І.Чайковського та закінчив навчання на факультеті оркестровий (скрипка). До цього часу з 1983 року по 15 жовтня 1985 року проходив військову службу в лавах збройних сил, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що довго співпрацювали із заявником і на даний час товаришують. Дійсно станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] проживав у місті Київ у своїх батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що знає заявника десь з 1990 року. В 1991 році проживав на Лісовому масиві в місті Київ у своїх батьків. Вони по даний час співпрацюють та товаришують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що заявнику вона є рідною сестрою, станом на 1991 рік брат [PERSON] проживав у батьків у [ADDRESS] і проживав постійно. Так, умови та порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої ст. 3 Закону встановлення належності до громадянства стосується: А) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку,що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: - осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після проходження залишилися проживати на території України; - осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або за станом 13 листопада 1991 року відбували покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; Б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; В) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] на момент 24 серпня 1991 року досяг повноліття, постійно проживав в [ADDRESS] , що підтверджується карткою прописки, проживав спільно з батьками та бабусею, але не є зареєстрованим там нині, однак на даний час він є повнолітнім, і паспорт громадянина України не отримав, іншого документу, що посвідчував би його особу, крім військового квитка він не має, у зв`язку з тим, що він не має документу, що посвідчує особу, а законодавством України з питань громадянства не передбачена процедура встановлення особи під час оформлення документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до Закону, заявнику було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення. Доказом народження в м. Київ заявника є свідоцтво про народження, яке видане на його ім`я, де відомості про місце народження зазначено м. Київ, військовий квиток, а відомості, що підтверджують перебування заявника та проживання його в Україні це трудова книжка останнього з відомостями про його місце роботи, залікова книжка, що підтверджує факт його навчання, посвідчення водія, яке видане 1993 року, а також диплом про здобуття освіти, виданий 27 квітня 1991 року про закінчення повного курсу консерваторії. Вказаний факт, а саме проживання станом на 13 листопада 1991 року на території України, зокрема за адресою [ADDRESS] , підтвердили у судовому засіданні свідки, а саме [PERSON] - рідна сестра заявника [PERSON] , а також знайомі - товариші [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, та з метою захисту прав і законних інтересів заявника, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник [PERSON] постійно проживав на території України за адресою [ADDRESS] , починаючи з 06 листопада 1985 року по 24 квітня 1997 року включно, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та задоволення заяви представника заявника [PERSON] адвоката Лущик Олени Миколаївни, заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація та Козелецький сектор Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved