Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

16.11.2023 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить шлюб укладений між ними розірвати, дітей залишити проживати з нею, судові витрати залишити за нею. В обґрунтування позову вказує, що 04.04.2019 між сторонами вдруге укладено шлюб. Перший шлюб сторонами укладено 26.10.2007, та через різні погляди на сімейне життя попередній шлюб 03.10.2011 рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (справа №? 2/0913/578/11) шлюб між ними розірвано. Від першого шлюбу у них [INFO] народилась дочка - [PERSON] , а від другого - [INFO] дочка [PERSON] . 3 часом сторони зрозуміли, що зберегти стосунки не вдасться через сварки та непорозуміння, які проявлялись у різному баченні звичайних умов життя. Не вдавалося мирно вирішувати сімейні питання шляхом домовленості, у зв`язку з чим подружнє життя стало нестерпним. Спільне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршувались, а з часом взагалі фактично припинились. Також позивач зазначає, що найвагомішою та останньою причиною розірвання шлюбу стало повідомлення чоловіком про те, що у нього є інша жінка. За глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає через протилежно різні погляди на життя, постійні непорозуміння та абсолютно протилежні характери. На примирення не згідна. Вважає, що необхідно розірвати шлюб, оскільки таке перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Діти проживають та надалі проживатимуть із позивачем. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, 16.11.2023 таку передано головуючій Кіндратишин Л.Р. 21.11.2023 провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Також 27.11.2023 через канцелярію суду [PERSON] подано письмову заяву про проведення судового розгляду без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 23.11.2023 відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано заяву, відповідно до якої просив справу щодо розірвання шлюбу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Так як сторони в судове засідання, призначене на 04.12.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 04.04.2019 Рожнятівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківський області, серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 квітня 2019 року, про що складено відповідний актовий запис №17. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.3). У даному шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] . Відповідно до\~свідоцтва про\~народження,\~виданого Івано-Франківським\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Івано-Франківській\~області від\~02.07.2019,\~серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №1596. Батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Також позивачем у позовній заяві зазначено, що від першого шлюбу з відповідачем [PERSON] , який 03.10.2011 рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано, у сторін народилася дочка [PERSON] . Згідно з\~копією свідоцтва\~про народження,\~виданого відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Рожнятівського\~районного управління\~юстиції в\~Івано-Франківський\~області від\~10.12.2021,\~серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за №9. Батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, знайшли своє місце обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Таким чином позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо вимоги про залишення проживання дітей з позивачем, то з цього приводу слід зазначити наступне. Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. \~Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Відповідно ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять жодних доказів того з ким залишилась проживати малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами. Відтак, у разі наявності спору щодо визначення місця проживання дитини, сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Таким чином, місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , визначається неповнолітньою дитиною самостійно, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Станом на день звернення до суду неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось 15 років, а тому не підлягає до задоволення вимога про залишення [PERSON] , [INFO] , проживати разом з позивачем. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що позивач просила судові витрати залишити за нею. Відтак, суд не вирішує питання про їх стягнення з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed