Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що з грудня 2017 року по січень 2021 року позивач [PERSON] сумісно проживала, не перебуваючи у шлюбі, зі [PERSON] . Від сумісного проживання мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народження яких позивачем та відповідачем було зареєстровано у державних органах реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог ст. 126 СК України, і які на даний час проживають разом з позивачем в м. Березань. Як стверджує позивач, відповідач ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 СК України обов`язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, виявляться у несистематичному та малозначному наданню матеріального (грошового) утримання дітей (надає допомогу у розмірі 2-3 тисячі гривень раз у 1-2 місяці), починаючи з березня 2023. [PERSON] вказує, що діти знаходяться на її утриманні, підстави, з яких відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дітей, їй не відомо. Відповідач є дієздатною та працездатною особою, може і повинен брати участь в утриманні дітей. Відтак, позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і стягувати їх у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого стягувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) на другу дитину до досягнення нею повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 10.10.2023 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 37, 44). Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив. Разом з тим, 08.11.2023 [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, у якій виявив свою незгоду з твердженнями [PERSON] , викладеними в позовній заяві, про те, що він не надає кошти на утримання дітей, оскільки виплати ним здійснювались щомісячно на обох дітей з його військової зарплатні. Крім того відповідач вказав у заяві від 08.11.2023 про те, що щодо стягнення аліментів з військової винагороди він не погоджується, оскільки це не є постійним доходом і в пенсійній структурі не згадуватиметься. З військової винагороди йде значна частина на амуніцію, військовий одяг, який дуже часто псується, на ремонт автомобілів тощо. [PERSON] також зазначив, що на його утриманні знаходиться інвалід ІІ групи [PERSON] (мати), в підтвердження чого додав до заяви копію пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 40). Заслухавши пояснення позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (набула чинності для України 27.09.1991) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.12.2018 Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] народилася [INFO] , про що 11.12.2018 зроблено відповідний актовий запис за № 1282. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] , про що 20.11.2020 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було зроблено відповідний актовий запис за № 1031 та повторно видано 31.08.2022 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2023 № 3256-5002769381, [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою до [ADDRESS] із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4) та згідно з копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2023 № 3256-5002769381, [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою до [ADDRESS] (дані станом на 01.11.2023) (а.с. 47). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій дублікатів довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2023 № 3256-5002769421 та № 3256-5002769428 в супроводі законного представника малолітньої дитини [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами до [ADDRESS] із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7; 8). Станом на 01.11.2023 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як вбачається з копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2023 № 3256-5002769421 та № 3256-5002769428 в супроводі законного представника малолітньої дитини [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами до [ADDRESS] із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46; 45). Відповідно до копії акту обстеження № 774 від 03.10.2023, складеного депутатом Березанської міської ради Іванчуком Ю.А в присутності свідків, [PERSON] , 1996 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї за даною адресою проживають такі особи: [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , 2018 р.н., [PERSON] , 2020 р.н., [PERSON] , 2022 р.н. (а.с. 9). Суд критично оцінює твердження відповідача стосовно того, що він не погоджується зі стягненням аліментів з його військової винагороди, оскільки це не є постійним доходом та те, що з військової винагороди йде значна частина на амуніцію, військовий одяг, який дуже часто псується, на ремонт автомобілів тощо, оскільки такий розмір аліментів відповідає нормам чинного законодавства, яке спрямоване на забезпечення прав неповнолітніх дітей на належне їх утримання зі сторони одного із батьків. [PERSON] як військовослужбовець Збройних Сил України відповідно до чинного законодавства отримує грошове забезпечення, тобто має постійний дохід. Доказів того, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) суду не надано. Разом з тим, [PERSON] зазначив, що на його утриманні знаходиться інвалід ІІ групи [PERSON] (мати), на підтвердження чого він додав до заяви копію пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 40). Позивач в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] є дійсно матір`ю [PERSON] та бабусею їхніх дітей, тому суд, при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки для утримання дітей бере ці документи до уваги. Суд наголошує на тому, що позивач просить стягувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. У даному випадку врахуванню підлягає не тільки факт перебування відповідача на службі в ЗСУ, що, як він стверджує змушує його нести додаткові витрати, а й інтереси дітей, яким має бути забезпечений достатній для їх нормального функціонування рівень життя з урахуванням соціально-економічної ситуації в країні. Утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, яке є не меншим, ніж встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, покладається на обох батьків, а не повинно повністю покладатися на одного з батьків. Суд вважає, що розмір аліментів на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей. Щодо викладення [PERSON] своїх позовних вимог про стягнення аліментів в тій частині, що вона просить після досягнення найстаршою дитиною повноліття аліменти стягувати у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) на другу дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як передбачено ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1) ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі статей 7, 141, 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved