Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.07.2022 у справі № 207/5877/21 (КП №12020040160001181 від 01.08.2020) провадження відносно [PERSON] закрито, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим. Судом встановлено, що 31.07.2020 року близько 22.26 годин водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] (Польська реєстрація), рухався в Південному районі міста Кам`янське по вулиці Січеславський Шлях з боку вулиці Чапаєва, в напрямку проспекту Конституції за швидкістю 57 км/год. Під час руху, [PERSON] , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста [PERSON] який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до своєчасного зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду не прийняв і, в районі залізничної станції «Баглій», передньою частиною вищезгаданого автомобіля скоїв на нього наїзд. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту [PERSON] спричинені тілесні пошкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я, терміном більш 21 дня. Порушення Правил\~безпеки дорожнього\~руху виразилося\~в тому,\~що водій\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом -\~автомобілем «Daewoo\~Lanos»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~(Польська\~реєстрація),\~порушив вимоги\~2.3\~Правил дорожнього\~руху України,\~який свідчить:п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу небезпечного Для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,- невиконання якого, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали. В результаті\~даної дорожньо-транспортної\~пригоди потерпілому\~ [PERSON] спричинено\~тілесні ушкодження\~у вигляді:\~сумісної травми\~тіла відкритої\~черепно-мозкової\~травми,\~струсу головногомозку з ранами на голові (в проекції тім`яного бугра та тім`яно-скроневій ділянці праворуч), закритого осколкового перелому велико-малогомілкової кісток правої гомілки в верхній третині відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1181-Е від 05.11.2020, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 31.07.2020 по 04.09.2020. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 20 774 грн. 11 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Факт лікування потерпілого [PERSON] та витрат на його лікування підтверджуються довідкою калькуляції Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до інформації КНП КМР «МЛШМД від 29.06.2023 за №703 кошти на лікування [PERSON] витрачені з державного бюджету (кошти Національної служби здоров`я України (НСЗУ). Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Представник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи на стороні позивача - КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.07.2022 у справі № 207/5877/21 (КП №12020040160001181 від 01.08.2020) провадження відносно [PERSON] закрито, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим (арк. с. 17-18). Згідно довідки калькуляції, наданої КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, скоєного відповідачем, за період з 31.07.2020 року по 04.09.2020 року склали 20\~774, 11 грн.(арк. с. 29). Відповідно до інформації КНП КМР «МЛШМД від 29.06.2023 за №703 кошти на лікування [PERSON] витрачені з державного бюджету (кошти Національної служби здоров`я України (НСЗУ) (арк. с. 33). Посилаючись на те, що відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чинним законодавством покладено на особу, яка вчинила злочин, позивач, на підставі ст.1206 ЦК України, просить суд стягнути завдану відповідачем шкоду на користь держави. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно роз`яснень, наданих у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суддя чи суд при відданні обвинуваченого до суду зобов`язані перевірити, чи заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чи є в матеріалах справи документи лікувального закладу про причину і термін перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. Згідно роз`яснень, наданих у п.3 вищевказаної Постанови, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно роз`яснень, наданих у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Як випливає зі змісту цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Як вбачається зі змісту наданого лікувальним закладом документу про причину і термін перебування потерпілий [PERSON] на стаціонарному лікуванні, останній знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 31.07.2020 р. по 04.09.2020 р. через отримання тілесних ушкоджень, завданих внаслідок скоєння відповідачем вищевказаного злочину. При цьому, як зазначив вищевказаний лікувальний заклад, КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із позовом про стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілого до суду не звертався. Отже, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що лікування потерпілого [PERSON] у період з 31.07.2020 р. по 04.09.2020 р. відбулося внаслідок злочинних дій відповідача, через що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved