Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно і до досягнення дочкою 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано ще в 2011 році. Донька зареєстрована і проживає разом з нею. Аліменти на утримання доньки відповідач сплачував до її повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, та вона є студенткою ІІ-Б курсу Інституту мистецтв, навчається на денному відділенні та отримує державну стипендію в розмірі 2 000 грн. на місяць, яких нажаль не вистачає навіть на харчування у вузі та поточні витрати (канцелярію, підручники, ксерокопії, проїзд додому щодня). Зазначає, що на даний час не працевлаштована, та її разових, мінливих доходів не вистачає на повне забезпечення підвищених (у зв?язку з навчанням) потреб доньки . Натомість, відповідач, який офіційно працевлаштований та має стабільний достойний заробіток, з донькою спілкується дуже рідко, участі у її житті та у вихованні не приймає, матеріально не допомагає. Тому, враховуючи своє скрутне матеріальне становище, вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 2005 року. [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання та є студенткою ІІ-Б курсу Інституту мистецтв (музичне мистецтво) на денній платній (державній) формі навчання. Отримує стипендію 2\~000,00 грн. Термін навчання: з 05 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, що стверджується довідкою № 177-205, що була видана 13 жовтня 2023 року директором Інституту мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету. Позивачка по справі проживає в [ADDRESS] , разом з двома доньками: [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, згідно з довідкою № 693, що була видана 16 жовтня 2023 року Виконавчим комітетом Великомежиріцької сільської ради. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. 1, 3\~ст. 199 СК України\~визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статтей 199,\~200 СК України\~вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України\~ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи видно, що дочка сторін навчається на денній формі навчання, у зв`язку із чим не працює та потребує матеріальної допомоги щоденні витрати. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, що дочка сторін повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі та взутті. [PERSON] отримує стипендію в розмірі 2 000,00 грн., яка, на сьогоднішній день, не є достатньою сумою для забезпечення всіх потреб дитини, яка навчається у вузі, а тому, саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на її матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка навчається, на обох батьків, що забезпечить належне її утримання. Враховуючи те, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання та фактично знаходиться лише на утриманні матері, натомість, батько в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, тому суд вважає, що відповідач, будучи працездатним молодим чоловіком, спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі якому вона просить стягувати, згідно позовних вимог. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно на утримання [PERSON] , на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Тому, позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати стягнути із відповідача на користь держави, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ.

Outcome: approved