Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до [PERSON] , Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила втому числі земельна ділянка площею 6,4 га ріллі, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю, серії Р4, № 098633, виданого Новофедорівською сільською радою Баштанського (колишнього Казанківського) району. [PERSON] була зареєстрована в с. Жовтень Казанківського району Миколаївської області, проте з 2004 року і до смерті останньої 2006 року постійно проживала із своєю дочкою [PERSON] в с. Новофедорівка Батанського (колишнього Казанківського) району, яка здійснювала за нею догляд, оскільки остання за станом свого здоровя потребувала сторонньої допомоги. За час постійного спільного проживання з матір`ю разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет як мати та донька та фактично прийняла спадщину. Іншим спадкоємцем за законом першої черги крім позивача [PERSON] , є також дочка спадкодавці [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини, подави до нотаріальної контори заяву, в якій повідомила, що їй було відомо про смерть матері, до суду звертатись не буде, фактично в управління майном не вступала та не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину будь-яким спадкоємцем. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, оскільки посійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління спадковим майном, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану у позові земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви та необхідності встановлення факту проживання [PERSON] із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішення даного питання в адміністративному порядку, позивачка просить встановити факт постійного проживання із своєю матір`ю з 2004 року по час смерті останньої 11.09.2006 року та визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 19.09.2023 року провадження у справі було відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 20.11.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. В судове засідання позивачка, яка була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач Казанківська селищна рада Батанського району миколаївської області про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, на судовий розгляд не прибули, причини неявки не повідомили. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона повідомила що вона знала, визнає та підтверджує, що позивач [PERSON] дійсно постійно проживала за адресою позивача із своєю матір`ю за якою вона здійснювала догляд та яка фактично прийняла спадщину. З позовними вимогами погоджується в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено\~статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі [PERSON] посилалася, зокрема, на те, що відмова нотаріуса від вчинення нотаріальної дії позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Тобто, спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.07.1974 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Жовтень Казанківського району миколаївської області її матір`ю є [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб встановлено, що 06 травня 1977 року виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Гоян Є.С. зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , вбачається, що 20.07.1991 року [PERSON] уклав шлюб з громадянкою [PERSON] . Після укладення любу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2006 року Новофедорівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області. Місце смерті - с. Новофедорівка. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, площею 6,40 га ріллі, розташованої в межах території Новофедорівської сільської ради Казанківського (Батанського) району Миколаївської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю, серії Р4 № 098633, виданого 26.12.2001 року на підставі рішення Новофедорівської сільської ради № 110 від 08.11.2001 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим номером 69. З довідки Казанківської селищної ради Казанківського (Баштанського) району Миколаївської області № 31 від 08.04.2021 року вбачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день своєї смерті була зареєстрована за адресою с. Жовтень казанківського (Баштанського) району Миколаївської області, але фактично, постійно, з 2004 року по день смерті проживала з [PERSON] , за місцем її реєстрації і проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту підтвердження фактичного постійного проживання від 08.04.2021 року, складеного старостою с. Новофедорівка З.Галко,за підписами сусідів позивачки [PERSON] , [PERSON] підтверджено факт постійного проживання [PERSON] з 2004 року по день смерті останньої 11.092006 року з [PERSON] по [ADDRESS] . Із нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] від 30.06.2010 року, посвідченої нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області І.О.Дух вбачається, що їй, [PERSON] відомо про відкриття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] . Вказаною заявою повідомляє, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, до суду з цього приводу звертатись не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину будь-яким спадкоємцем. Разом з тим, постановою Казанківської держаної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.04.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності встановленого факту проживання [PERSON] із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець може також прийняти спадщину відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. З досліджених судом доказів вбачається, що мати позивача, [PERSON] , постійно проживала з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2004 року по день її смерті - [INFO] . Враховуючи відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] успадкувала усе належне за життя [PERSON] майно, у тому числі земельну ділянку, розташовану в межах території Новофедорівської сільської ради Баштанського (колишнього Казанківського) району Миколаївської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,40 га, яка належала останній на підставі державного акту серії Р4 № 098633, виданого 26.12.2001 року Новофедорівською сільською радою та зареєстрованого в Книзі засписів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим номером 69. У зв`язку з викладеним суд вважає, що позивач набула право власності на спірну земельну ділянки у порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] . За вказаних обставин, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, проаналізувавши та давши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved