Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

17.08.2023 позивачка звернулася з позовом до суду, згідно якого просить змінити встановлений порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , визначивши, що відповідач має право спільного відпочинку зі своїм сином в період його планової відпустки терміном 30 днів кожного року, окрім другої половини весняних, літніх, осінніх та зимових канікул, тобто в час який визначений за матір`ю [PERSON] ; зобов`язати відповідача [PERSON] надавати кожного разу [PERSON] письмове підтвердження (наказ) про відпустку, із зазначенням конкретної дати та тривалості такого відпочинку. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що рішеннями Охтирського міськрайонного суду від 21.02.2022 та від 16.06.2023 визначено порядок участі батька та бабусі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] , згідно якого першу половину канікул дитина буде проводити з батьком [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а другу половину канікул - разом з матір`ю [PERSON] . Однак відповідач, провівши із сином всю першу половину літніх канікул в 2023 році, умисно забрав сина до свого помешкання в період другої половини літніх канікул, що істотно порушує права позивачки на виховання та спілкування з сином та принципи рівності прав батька і матері щодо дитини. Позивачка зазначає, що з огляду на дії відповідача вона позбавлена можливості підготовити сина до школи, вирішити організаційні та інші сімейні питання, а в добровільному порядку [PERSON] відмовляється врегулювати спірні питання участі батька у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Крім того, на переконання позивачки, дії відповідача суперечать інтересам їх спільного сина, оскільки у період проживання разом з дитиною [PERSON] не слідкує за його навчанням та вихованням. Натомість відповідач налаштовую сина проти матері, в результаті чого взаєморозуміння між ними погіршується. Позивачка вказувала на те, що зміна встановленого судом часу спілкування та побачень батька з дитиною відповідатиме якнайкращим інтересах неповнолітнього сина сторін, а також унеможливить зловживання відповідачем його часом та особистим життям, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 22.08.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 22.11.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. 05.09.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість. Так представник відповідача зазначив, що позивачка, не зважаючи на перебування [PERSON] на військовій службі, не надавала дитину для побачення з батьком в рідкі дні його приїзду додому, посилалася на встановлений рішенням суду графік побачень. Натомість, спільний син сторін [PERSON] бажає постійно проживати саме з батьком, що також відповідає бажанню останнього. [PERSON] не бажав повертатися до матері, він проводив канікули з дітьми, з якими товаришує, за час проживання сина з батьком навчанням дитини завжди приділяється достатньо часу, за чим прискіпливо слідкує бабуся [PERSON] . Разом з тим позивачка влітку працює, у зв`язку з чим не може приділити сину належну увагу. За твердженнями представника відповідача [PERSON] не зверталася до [PERSON] з питанням щодо виїзду дитини на відпочинок за межі України, чому відповідач неодмінно б сприяв. Крім того у травні 2023 року відповідач завчасно повідомив позивачку про період його відпустки, яка буде розділена на 3 періоди по 10 днів, а також попередив її, що відпустку може бути скасованою в залежності від ситуації на лінії фронту. З приводу надання підтвердження періоду щорічної планової відпустки у 2023 році [PERSON] не зверталася до відповідача, а у разі такого звернення [PERSON] без заперечень надав би всі наявні у нього підтверджуючі документи (а.с. 31-34). Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представниця органу опіки і піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Гончар С.М.у судовому засіданні при вирішенні вимог за позовом покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 10). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2022 по справі № 583/5142/21, провадження № 2/583/186/22 задоволено позов [PERSON] , зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] . Визначено наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] : кожного другого та четвертого тижня з п`ятниці з подальшим перебуванням дитини разом з батьком за місцем реєстрації та проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з ночівлею до 19.00 год. неділі; спільного відпочинку [PERSON] зі своїм сином [PERSON] в період планової відпустки [PERSON] терміном 30 днів кожного року (за попередженням [PERSON] ); спільного перебування [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] протягом одного дня з ночівлею у дні українських державних свят (кожне друге свято, починаючи відлік зі свята міжнародного жіночого дня у 2022 році); спільного святкування дня народження [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] з 08.00 год. до 13.00 год. за місцем проживання батька, [PERSON] ; перебування [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] протягом першої половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул (а.с. 12-14). 16.06.2023 рішенням Охтирського міськрайонного суд Сумської області по справі № 583/624/23, провадження № 2/583/316/23, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 12.10.2023, частково задоволено позов [PERSON] , визначено наступний порядок участі баби [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онуком - [PERSON] , [INFO] : у навчальний період кожної першої та третьої середи щомісяця з 14.00 год. до 17.30 год. з правом перебування онука за місцем реєстрації та проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; протягом першої половини літніх канікул кожної середи з 17.30 год. з ночівлею за місцем проживання [PERSON] з поверненням [PERSON] за місцем проживання матері до 17.30 год. у четвер; можливості побачення [PERSON] з онуком [PERSON] 26 листопада кожного року у вільний від навчання дитини час за домовленістю з матір`ю [PERSON] (а.с. 15-18). Згідно довідки від 18.07.2023 про результати розгляду матеріалів ЄО Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 17.07.2023 за № 7070 встановлено, що 17.07.2023 між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт щодо неповернення батьком сина [PERSON] додому до матері, в порушення рішення Охтирського міськрайонного суд Сумської області від 21.02.2022 по справі № 583/5142/21, провадження № 2/583/186/22. У зв`язку з тим, що відносини між [PERSON] та [PERSON] регулюються цивільно-правовим законодавством, прийнято рішення припинення подальшого розгляду звернення (а.с. 20). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В ст. 1 СК України зазначено, що СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. За приписами ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, визначено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За приписами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. В ст. 157 СК України зазначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З положень ст. 142 СК України вбачається, що крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків, у тому числі, й на рівне виховання батьками. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, з метою дотримання такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 07.08.1996 у справі «Johansen v. Norway» ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. З наведеного вбачається, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Так, в ході розгляду справи встановлено, що між сторонами існують непорозуміння щодо порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином у період канікул дитини, а саме протягом осінніх, зимових, весняних та літніх канікул. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міськрайонного суд Сумської області від 21.02.2022 по справі № 583/5142/21, провадження № 2/583/186/22, яке набрало законної сили, визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] . Зокрема у рішенні зазначено про перебування [PERSON] за місцем батька [PERSON] протягом першої половини осінніх, зимових, весняних та літніх канікул. Натомість вимоги позивачки [PERSON] фактично зводяться не до зміни порядку участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, а до роз`яснення рішення суду від 21.02.2022 щодо порядку його виконання у період канікул сина, так як його батько - [PERSON] забирає сина на усі канікули, що порушує право матері на спілкування та виховання дитини. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, передбачену кримінальним законодавством. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed