Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позов обґрунтований тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.\~У період з 01.02.2014 по 11.05.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Фак проживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 у справі №335/747/20, яким усунуто перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення відповідачів з квартири за адресою: [ADDRESS] . Фактичне виселення відповідачів відбулося 12.05.2021, що підтверджується Актом державного виконавця від 12.05.2021. Відповідачі оплату за надані послуги здійснювали у не повному обсязі, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 33\~971,02 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 серпня 2021 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 08.11.2021 від представника відповідача [PERSON] адвоката Тивоненка Д.Р. надійшов відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позову виходячи з наступного. Так, зі змісту відзиву вбачається, що представник відповідача [PERSON] адвоката Тивоненко Д.Р. заперечує проти того, що відповідачі проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки зареєстровані зовсім за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Крім того, відповідачам з 2008 року на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у якому вони проживають з 2008 року. Про існування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 у справі №335/747/20 відповідачі дізналися під час розгляду даної справи, оскільки про розгляд справи №335/747/20 не знали та не могли спростувати наведені у рішенні доводи. Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачі чи один з них, були присутні під час огляду квартири в 2019 згідно з Актом огляду КП «Наше Місто» (про який йде мова у заочному рішенні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 року № 335/747/20), яким було встановлено, що у спірній квартирі проживає чоловік та жінка, але жодних анкетних даних зазначено не було. Отже не можливо ідентифікувати осіб, які проживали у спірній квартирі. Крім того, у акті державного виконавця від 12.05.2021 про виселення відповідачів не було зазначено про те, що у квартирі проживає родина [PERSON] , оскільки було зазначено, що у квартирі проживає [PERSON] . Також було зазначено, що речей [PERSON] не виявлено. Отже, на думку представника відповідача [PERSON] адвоката Тивоненко Д.Р. зазначений акт є неналежним доказом та взагалі спростовує доводи позивача викладені у позовній заяві. Також, представник відповідача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.Р. посилається на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності. У зв`язку з зазначеним представник відповідача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.Р. просить суд у задоволені позову відмовити та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу. До відзиву представником відповідача [PERSON] адвокатом Тивоненко Д.Р. було долучено заяву про застосування строків позовної давності у якій він зазначає про те, що позивач звернувся до суду з позовом лише у липні 2021 року, майже через 7 років після утворення заборгованості. У зв`язку з чим просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, та відмовити у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.02.2014 по 19.07.2018 у сумі 15\~882,79 грн. 19.11.2021 до суду від представника позивача Концерну «МТМ» - Калініної-Заєць Ю.М. надійшла відповідь на відзив у якій вона зазначає проте, що 30.12.2015 між відповідачем [PERSON] та позивачем Концерном «МТМ» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі здійснювали оплату на задані послуги, а отже проживали у спірній квартирі. Подання заяви про застосування строків позовної давності на думку позивача свідчить про часткове визнання заборгованості. Проти застосування строків позовної давності позивач заперечує, оскільки відповідачами частково здійснювалась оплата за надані послуги, що свідчить про переривання строків позовної давності. Проти стягнення витрат на правничу допомогу позивач заперечує. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2022 року було залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , Запорізьку міську раду, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2022 року було витребувано у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії наступних квитанцій: від 09 січня 2019 року № 0.0.1232994701.1 на суму 846,77 грн.; від 22 березня 2019 року № 0.0.1304935042.1 на суму 348,00 грн.; від 13 травня 2019 року № 0.0.1350010124.4 на суму 521,00 грн.; від 08 липня 2019 року на суму 500,42 грн. з призначенням платежу «Запоріжжя, вул.Незалежної України, буд.76, кв.17, о/р 600522746, сплатив: [PERSON] , [ADDRESS] », платежі здійснено від імені [PERSON] . Витребувано від Акціонерного товариства «Укрпошта» належним чином завірені копії наступних квитанцій: від 10.09.2015 на суму 500,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 02.10.2015 на суму 700,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 23.05.2016 на суму 200,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 16.07.2016 на суму 100,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 15.11.2016 на суму 50,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 20.12.2016 на суму 50,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 15.02.2017 на суму 100,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 22.03.2017 на суму 100,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ); від 20.04.2017 на суму 100,00 грн., про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ). Витребувати від Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» належним чином завірену копію квитанції від 07.08.2015 на суму 500 грн. про сплату за опалення на особовий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ). 07.02.2022 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист у якому зазначено про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може виконати вимоги ухвали суду про витребування доказів, оскільки не може ідентифікувати платника та просить суд надати додаткові відомості які можуть ідентифікувати платника. 22.02.2022 до суду від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов лист, у якому АТ «Державний ощадний банк України» зазначає про те, що не може надати витребувані документи, у зв`язку з тим, що сплив строк зберігання витребуваних документів. 26.07.2022 та 02.08.2022 до суду від АТ «УКРПОШТА» надійшов лист, у якому АТ «УКРПОШТА» зазначає про те, що не може надати витребувані документи, у зв`язку з тим, що сплив строк зберігання витребуваних документів. 18.10.2022 до суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Тивоненко Д.Р. було надано копію паспорта відповідача [PERSON] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2023 року було витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії наступних квитанцій: від 09 січня 2019 року № 0.0.1232994701.1 на суму 846,77 грн.; від 22 березня 2019 року № 0.0.1304935042.1 на суму 348,00 грн.; від 13 травня 2019 року № 0.0.1350010124.4 на суму 521,00 грн.; від 08 липня 2019 року на суму 500,42 грн. з призначенням платежу « [ADDRESS] , о/р 600522746, сплатив: [PERSON] , [ADDRESS] », платежі здійснено від імені [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 10.04.2023 до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано витребувані документи. Представник позивача Концерну «МТМ» - Калініна-Заєць Ю.М. у судове засідання не з`явилася, разом з тим нею було подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Тивоненко Д.Р. у судове засіданні не з`явилися, разом з тим адвокатом Тивоненко Д.Р. до суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача у якій останній просив суд вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Треті особи: [PERSON] та його представник адвокат Мартиненко А.В., Запорізька міська рада, Комунальне підприємство «Наше місто» належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року №630\~та іншими нормативно-правовими актами України. Судом встановлено, що позивачем\~у період з 01.02.2014 по 11.05.2021 були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 39\~544,14 грн. У серпні 2015 року за надані послуги було сплачено 500,00 грн., у вересні 2015 року 500,00 грн., у жовтні 2015 року -700,00 грн., у грудні 2015 року 500,00 грн., у квітні 2016 року 200,00 грн., у травні 2016 року 200,00 грн., у липні 2016 року 100,00 грн., у листопаді 2016 року 50,00 грн., у грудні 2016 року 50 грн., у лютому 2017 року 100,00 грн., у березні 2017 року 100,00 грн., у квітні 2017 року 100,00 грн., у січні 2019 року 846,77 грн., у березні 2019 року 348,00 грн., у травні 2019 року 521,00 грн., у червні 2019 року 500,42 грн. З наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суд про витребування доказів, копій платіжних інструкцій було встановлено наступне. Так, 09.01.2019 [PERSON] сплатив 846,77 грн. за послуги з опалення за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] ; 08.07.2019 [PERSON] сплатив 500,42 грн. за послуги з опалення за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] ; 22.03.2021 [PERSON] сплатив 348,00 грн. за послуги з опалення за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] ; 13.05.2021 [PERSON] сплатив 521,00 грн. за послуги з опалення за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] . Інші оплати були зроблені через АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «УКРПОШТА», проте встановити ким саме не вдалося, оскільки АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «УКРПОШТА» повідомили суд про те, що строк зберігання документів сплив та надати їх не має можливості. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.12.2014 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання № 04-47/4992 від 10.08.2021. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14.11.2014 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання № 04-47/5009 від 10.08.2021. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14.11.2014 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання № 04-47/5010 від 10.08.2021. 30 грудня 2015 року між [PERSON] та Концерном «МТМ» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] . Адресою місця проживання [PERSON] у договорі зазначено: [ADDRESS] . Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 у справі №335/747/20 позовні вимоги Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення було задоволено. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до акту державного виконавця від 12.05.2021, який було складено державним виконавцем Іващенко Ю.Ю. Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) при примусовому виконанні в/л №335/747/20 виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя від 26.03.2021 про виселення [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] боржника та належного йому майна не має. За вказаною адресою мешкає [PERSON] . Боржник [PERSON] виселилася з квартири. Даний акт було підписано у тому числі і відповідачем [PERSON] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року\~заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2021 року було скасовано на прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 08.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білоусовим О.І. та зареєстрованим у реєстрі за №4089. За правилами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мешкали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивач послався на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 у справі №335/747/20, яким відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було виселено з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Разом з тим, оскільки постановою Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року\~заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2021 року було скасовано, суд не приймає його, як доказ у даній справі. Факт сплати [PERSON] грошових коштів за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] не свідчить проте, що останній там проживав та користувався зазначеними послугами. З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мешкали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та користувалися послугами наданим позивачем, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] . Щодо показів свідків, які є сусідами відповідачів, проте, що відповідачі з 2000 року мешкають за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає про те, що покази останніх не спростовують той факт, що відповідачі могли хоча і не постійно, проте все ж таки проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Щодо доводів представника третьої особи [PERSON] адвоката Мартиненка А.В. про те, що відповідачі приймали участь у розгляді чисельних судових справ з приводу квартири за адресою: [ADDRESS] , суд ставиться критично та не бере їх до уваги, оскільки данні обставина жодним чином не підтверджує та не спростовує факт проживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, суд вважає, що надана позивачем копія договору від 30 грудня 2015 року укладеного між [PERSON] та Концерном «МТМ» про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок: [NUMBER] , у якому адресою місця проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] , та копія акту державного виконавця від 12.05.2021, яким було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та належного їй майна не має та остання виселилася з квартири, який було підписано у тому числі і відповідачем [PERSON] є належним доказом на підтвердження того, що відповідач [PERSON] проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] та відповідно користувалася послугами наданим позивачем. Статтею 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно\~та належної\~якості житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої\~статті 7\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. \~ \~ \~ \~Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Згідно ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням зазначеного, суд доходить висновків проте, що позовні вимоги Концерну «МТМ» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Разом з цим визначаючи розмір заборгованості суд враховує заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Тивоненка Д.А. про застосування строку позовної давності та приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 32 Закону України №1875-IV та ст.ст. 7, 9 Закону України №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.9 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 30.12.2015 розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг спеціальної позовної давності (скороченої або більш тривалої порівняно із загальною позовною давністю) чинним законодавством не встановлено. Доказів вчинення сторонами справи правочину щодо збільшення позовної давності суду не надано. Так, позивач звернувся до суду 20.07.2021. Заборгованість просить стягнути з 01.02.2014 по 11.05.2021. Разом з тим, відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що у серпні 2015 року за надані послуги було сплачено 500,00 грн., у вересні 2015 року 500,00 грн., у жовтні 2015 року -700,00 грн., у грудні 2015 року 500,00 грн., у квітні 2016 року 200,00 грн., у травні 2016 року 200,00 грн., у липні 2016 року 100,00 грн., у листопаді 2016 року 50,00 грн., у грудні 2016 року 50 грн., у лютому 2017 року 100,00 грн., у березні 2017 року 100,00 грн., у квітні 2017 року 100,00 грн., у січні 2019 року 846,77 грн., у березні 2019 року 348,00 грн., у травні 2019 року 521,00 грн., у червні 2019 року 500,42 грн. Доказів того, що вищезазначені оплати були зроблені відповідачем [PERSON] суду надано не було. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.А. заперечував проти здійснення [PERSON] оплат за надані позивачем послуги у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Натомість було встановлено, що оплати у січні 2019 року у розмірі 846,77 грн., у березні 2019 року 348,00 грн., у травні 2019 року 521,00 грн., у червні 2019 року 500,42 грн. були зроблені [PERSON] . З урахуванням зазначеного, суд доходить висновків проте, що [PERSON] не здійснювала оплату наданих позивачем послуг у квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим строк позовної давності не переривався. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ \~«Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Таким чином, на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. З урахуванням вищезазначених приписів Цивільного кодексу України та строків сплати споживачем наданих житлово-комунальних послуг (до 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим), суд застосовує позовну давність до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з лютого 2014 року по березень 2017 року, оскільки вони перебувають поза межами трирічного строку позовної давності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Концерну «Концерн міські теплові мережі» до [PERSON] та вважає за необхідне стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за період з квітня 2017 року по травень 2021 року, тобто у межах строку позовної давності, а саме у розмірі 19\~494,85 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Представник позивача Концерну «МТМ» - Калініна-Заєць Ю.М. у відповіді на відзив зазначає про те, що заявлені представником відповідача [PERSON] адвокатом Тивоненко Д.А. до стягнення витрати на правничу допомогу є завищеними та не відповідають складності вказаної категорії справ, а тому просить у їх стягненні відмовити. Відповідно до ч.3\~ ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката,\~який представляє\~інтереси позивача\~у справі\~і факт\~надання правової\~допомоги підтверджено\~ордером на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги серія\~АР №1016236\~від 18.10.2021,\~копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП № 001616 від 29 березня 2018 року, договором №18/10 від 18 жовтня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, переліком та вартістю послуг за договором від 04 листопада 2021 року, який є додатком №1 до договору №18/10 від 18.10.2021, актом №1 надання послуг до договору №18/10 від 18.10.2021 року про надання правової допомоги від 05 листопада 2021 року на загальну суму 14\~500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Представник позивача у відповіді на відзив зазначивши про те, що вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеними та просив відмовити у їх стягненні. Дослідивши надані докази, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав\~для\~стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~302,75 грн. (з розрахунку: 19\~494,85 грн. х 100% / 33\~971,02 грн. = 57,39%; 57,39% х 2\~270,00 грн. / 100% = 1\~302,75 грн.).

Outcome: partial