Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач\~\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Білківської сільської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25 жовтня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 44. Від шлюбу з відповідачем [PERSON] , мають малолітнього сина: [PERSON] - [INFO] . Наприкінці 2022 року відповідач [PERSON] , забрав всі свої речі і добровільно залишив житловий будинок в якому вони проживали після одруження. Саме із вказаного часу відповідач [PERSON] проживає окремо. На теперішній час він проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Іршавського районного суду від 15 серпня 2023 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, станом її здоров`я. Вже тривалий час дитина проживає з нею і вона виконує всі обов`язки необхідні для належного її утримання, забезпечує її всім необхідним, для неї створені належні умови для проживання та повноцінного розвитку. Вона працює на посаді сестри медичної приймального відділення комунального некомерційного підприємства «Іршавська міська лікарня» та отримує стабільний середній дохід, постійно слідкує за станом здоров`я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього, у неї з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Мешкаючи з нею, син залишився проживати у звичному для нього середовищі, він продовжує відвідувати свою школу, спілкуватися зі своїми однокласниками. Відповідач [PERSON] , не проживає з ними, матеріальної допомоги не надає і вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо дитини. Просить визначити місце проживання малолітнього сина : [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою її проживання [ADDRESS] . Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 08.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження ( а.с. 18-19). Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.10.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 36-37). Позивач [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача адвокат Карабиньош І.І. для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить суд справу розглядати в його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову, висновок про визначення місця проживання дитини підтримує. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 107 ( а.с. 8). Згідно рішення Іршавського районного суду від 15 серпня 2023 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано ( а.с. 7). Наприкінці 2022 року відповідач [PERSON] , забрав всі свої речі і добровільно залишив\~житловий будинок\~в якому\~сторони проживали\~після одруження\~та проживає окремо. Згідно довідки, виданої виконкомом Білківської сільської ради № 434 від 23.08.2023 року ( а.с. 13) встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї : син [PERSON] , 2011 року народження. Згідно характеристики Білківського сільського голови від 25.07.2023 ( а.с. 10) [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Згідно довідки виданої директором КНП «Іршавська міська лікарня» ( а.с. 14) [PERSON] дійсно працює на посаді сестри медичної приймального відділення КНП «Іршавська міська лікарня» з 01 квітня 2005 року. Згідно довідки Білківського ліцею Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області № 01-16/234 від 23.06.2023 р. ( а.с. 12) [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в Білківському ліцеї Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області та надано позитивну характеристику учня [PERSON] ( а.с. 11). Згідно висновку органу опіки та піклування Білківської сільської ради про доцільність проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю № 07.12.2023 № 06-02/1955 встановлено, що малолітній [PERSON] на момент обстеження проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У помешканні створено всі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку дитини, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 11.09.2023 року складеного комісією Білківської сільської ради. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, офіційно працевлаштована та отримує постійний дохід, який достатній для утримання дитини. Враховуючи зазначені обставини орган опіки та піклування Білківської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Нормами ч 1, ч. 2ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змістустатті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18)). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 по справі №640/2670/17. Відтак при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] ,\~ [INFO] ,батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] ,\~ [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Відповідно до ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved