Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 39881,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Корабельного районного суду Миколаївської області від 21.08.2018 вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.04.09.2018 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Корабельного району управління юстиції у місті Миколаєві було відкрито виконавче провадження за №57118237. Однак, відповідач рішення суду у добровільному порядку не виконує і станом на 20.06.2023 заборгованість по сплаті аліментів складає 37764,52 грн. Згідно проведеного розрахунку за період з січня 2022 року по січень 2023 року розмір пені складає 122887,28 грн. За період з січня 2022 року по січень 2023 року відповідач сплатив 9000,00 грн., але ці кошти є погашенням боргу за 2021 рік, який згідно розрахунку заборгованості складав 9710,50 грн. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 20.11.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач причин неявки суду не повідомив та правом на подання відзиву не скористався. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, приходить до наступного висновку. Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №149. Від спільного\~шлюб сторони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий №122. Судовим наказом Корабельного районного\~суду Миколаївської\~області від\~07.08.2018\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше5% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що зазначений вище судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам за вих. №20513/20.13-37/4 від 09.06.2023 розмір такої заборгованості за вищевказаним виконавчим листом станом на 31.05.2023 становить 37764,52 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позову у справі, що розглядається є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі положень статті 196 СК України. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Проте, стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також невірності наданого державним виконавцем розрахунку та неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця. Суд звертає увагу і на те, що відповідач не оскаржував вищевказаний розрахунок у встановленому законом порядку, а також не оскаржував дій державного виконавця. З наданого позивачем розрахунку пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів вбачається, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості. При цьому, згідно змісту позовної заяви розрахунок пені позивачем проведено по місяць виплати заборгованості. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) нарахована за період з 01.01.2022 по 31.05.2023, оскільки саме у червні 2023 року відповідачем було сплачено заборгованість, однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, який згідно розрахунку заборгованості по аліментам №20513/20.13-37/4 від 09.06.2023 станом на 31.05.2023 становить 37764,52 грн. та підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам №80273 від 11.09.2023. Як вже зазначалось, згідно положень абзацу 1 частини першої статті 196 СК України розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)\~вказано, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. З аналізу вищевказаної постанови можна дійти висновку, що погашення боржником заборгованості по сплаті аліментів не звільняє його від обов`язку сплатити неустойку (пеню) за їх несвоєчасну сплату. Крім того, як вже зазначалось, відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості, а саме на нього покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. За наведених обставин, оцінивши у сукупності зібрані по справі докази та враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача, при цьому відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про поважність причин несплати ним аліментів на утримання дитини, а також те що заборгованість по аліментам в судовому порядку оскаржено не було, та з урахуванням положень статті 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів що утворилася станом на 31.05.2023 у розмірі 37764,52\~ грн. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1016,61 грн.

Outcome: partial