Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

20.06.2022 до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (скорочена назва АТ «ПУМБ») до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2001491299701 від 17.12.2019у розмірі 29143,31 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2019, між [PERSON] та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір №2001491299701, видано кредитну картку з встановленим лімітом у розмірі 30000 грн. Відповідачне виконуєзобов`язання за договором належним чином в результаті чого, станом на 17.01.2022 заборгованість [PERSON] перед Банком складає: 29143,31 грн, з яких: 15249,13 грнзаборгованість за кредитом; 8110,76 грнзаборгованість за процентами; 5783,42 грн заборгованість за комісією. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою від 21.04.2023 за клопотанням відповідача витребувано у АТ «ПУМБ`розгорнутий розрахунок суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2001491299701 від 17.12.2019 із зазначенням суми отриманого та погашеного кредиту, ставки (ставок) відсотків та періоду (періодів) їх нарахування, обґрунтування підстав нарахування комісії.Зобов`язано позивача надати витребувані документи Заводському районному суду м. Миколаєва у строк до 1 червня 2023 року.Рекомендовано позивачу подати суду в цей же строк обґрунтування та докази узгодження [PERSON] умов Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджена рішення правління АТ «ПУМБ» №760 від 11.06.2019. 01.06.2023 до суду надійшла заява позивача із доданням розрахунку заборгованості відповідача, копії кредитної справи, витяг із Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджена рішення правління АТ «ПУМБ» №760 від 11.06.2019. 26.09.2023 від представника відповідача через електронний кабінет у ЄСІТС надійшов відзив, в якому відповідач позов визнає частково в сумі 10173,33 грн, просить поновити строк на подання відзиву, оскільки подання відзиву стало можливим після ознакомленная з документами, витребуваними у позивача ухвалою від 21.04.2023, з якими представник відповідача ознайомився 07.09.2023. Зазначає, що дійсно, 17.12.2019 відповідачка подала банку заявуна приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою просила відкрити на її ім`я поточний рахунок в гривнях та надати кредитну картку, встановити кредитний ліміт в сумі 30000 грн. В паспорті споживчого кредиту її ознайомили з умовами кредитування із наявністю пільгового періоду, протягом якого проценти фактично не нараховуються, однак тривалість пільгового періоду не визначена ні в паспорті, ні в кредитному договорі. Інших умов кредитування, зокрема тих що вказані в наданій позивачем Публічній пропозиції на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб,що затверджена рішення правління АТ «ПУМБ» №760 від 11.06.2019 та діє в новій редакції з 12.06.2019, вона не узгоджувала. Посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до суду до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав доводи, викладені у відзиві. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 17.12.2019, між [PERSON] та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір №2001491299701 шляхом подання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою відповідачка, як Клієнт, підтвердила прийняття Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua. При цьому в заяві не зазначено, що відповідачка приєдналася саме до Публічній пропозиції на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджена рішення правління АТ «ПУМБ» №760 від 11.06.2019 та діє в новій редакції з 12.06.2019. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Отже, умови договору про споживчий кредит мають бути викладені у вигляді примірнику договору з додатками до нього, який має бути переданий споживачу. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК,при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховуєвисновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19): Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст.\~11\~Закону №\~1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного цивільного судуВерховного Судувід 18.05.2022 у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22. Позивачем на виконання ухвали про витребування доказів від 21.04.20213 докази про узгодження відповідачем Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджена рішення правління АТ «ПУМБ» №760 від 11.06.2019 не надані. Як вбачається зі змісту заяви відповідача від 17.12.2019№2001491299701, якою фактично оформлений договір про споживчий кредит, між сторонами узгоджені такі умови кредитування: Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у\~Додатку 1\~до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідачкою був підписаний паспорті споживчого кредиту, в якому зазначені такі умови кредитування: Розділ 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача»: сума/ліміт кредиту 30000 грн. Строк кредитування 12 місяців, зі спливом якого у разі відсутності заперечень сторін продовжується кожного разу на такий самий строк. Розділ 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної сукупної вартості кредиту для споживача»: пільгова процентна ставка 0 % річних, реальна річна процентна ставка, за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду, також складає 0 % річних, а за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами 47,88 % річних. Отже, кредитним договором передбачено застосування двох процентних ставок пільгова процентна ставка 0 % річних, і ставка що застосовується при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду 47,88 % річних. При цьому тривалість пільгового періоду в заяві від 17.12.2019№2001491299701та в паспорті споживчого кредиту не визначена. У наданому позивачем 01.06.2023 розрахунку заборгованості зазначено, що проценти за користування кредитом нараховувались за ставкою 47,88 %, однак банком ні в позовній заяві, ні в поясненнях від 22.05.2023 не обґрунтовано, на якій підставі було застосовано саме таку ставку процентів. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 266/4900/21, провадження № 61-6798св23, зазначено, що: «...по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні ст.ст. 76,\~95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій. Така ж позиція стосовно розрахунку та доказів заборгованості міститься у постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 464/3214/16 (провадження № 61-16156св21). У відзиві відповідача зазначений розрахунок основної заборгованості за кредитом, що базується на виписках, доданих банком до позовної заяви, відповідно до якого нею в період з 17.09.2019 по 25.03.2020 використані кредитні кошти загалом в сумі 39496,32 грн., та здійснено повернення кредитних коштів в період з 19.12.2019 по 09.04.2021 загалом в сумі 29322,99 грн. (останній платіж від 09.04.2021 в сумі 500,00 грн.). Залишок непогашеної заборгованості за кредитом складає 10173,33 грн. (39496,32 29322,99 = 10173,33). Судом перевірено здійснення зазначених витрат і платежів згідно виписок, що містяться у справі. Заперечень щодо вказаних у розрахунку платежів від позивача не надійшло. Відносно вимог банку щодо стягнення комісії суд зазначає, що ні заява від 17.12.2019 року № 2001491299701, ні паспорт споживчого кредиту не містять умови про зобов`язання відповідачки сплатити банку комісію в розмірі 300 грн. на місяць за якісь послуги. Представник банку в поясненнях від 22.05.2023, що надійшли до суду 01.06.2023, зазначив що «в Заявіпередбачена умова про реальну річну процентну ставку 47,88 %, до якої включається і комісія». Але в такому разі незрозуміло, з яких підстав позивач просить стягнути з відповідача і проценти, нараховані за ставкою 47/88 % річних, і комісію. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за кредитом в розмірі 10173,33 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення процентів та комісії необхідно відмовити. На підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 866,12 грн, пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial