Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 24.06.2004 на підставі Договору про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах за № 4100035, відділ державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції Київської області передав організатору торгів ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» для продажу на прилюдних торгах арештоване нерухоме майно боржника [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . 22.11.2004 за результатами проведених прилюдних торгів, у присутності [PERSON] , складено Протокол №4100035 проведення прилюдних торгів, відповідно до якого, переможцем визначено [PERSON] . 22.02.2005 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції Нипоркою Ю.П. складено акт про проведені торги, а 29.06.2006 \~ \~ \~ \~нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Крученюк П.В., на підставі акта про проведення прилюдних торгів видано [PERSON] свідоцтво серії [NUMBER] , яке зареєстровано в реєстрі за № 2-555. Однак,\~у середині\~2021\~року,\~в ході\~підготовки документів\~необхідних для\~відчуження земельної\~ділянки,\~ [PERSON] \~дізнався,\~що більше\~не є\~власником земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~3221284801:01:069:0016,\~оскільки 07.02.2007\~вказана земельна\~ділянка була\~незаконно подарована\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] на\~підставі договору\~дарування земельної\~ділянки серії\~ВЕМ №\~941962. У подальшому земельна ділянка з кадастровим номером 3221284801:01:069:0016 відчужена на користь [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] являючись стороною виконавчого провадження, будучи присутнім під час складання протоколу №4100035 проведення прилюдних торгів від 22.11.2004, тобто будучи обізнаним, що більше не є власником земельної ділянки, уклав договір дарування, вчинений без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності з метою приховання майна від реального власника такого майна. З метою захисту порушених прав позивач просить: визнати недійсним договір дарування земельною ділянки від 07.02.2007, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований в реєстрі за № 275; витребувати у [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3221284801:01:069:0016 на користь [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221284801:01:069:0016. Заперечення відповідача. У відзиві\~на позов\~представник \~відповідач [PERSON] \~ адвокат\~Стеченко Я.В.\~вважає позовні\~вимоги недоведеними\~та безпідставними.\~Зазначає,\~що позивач\~-\~ [PERSON] \~не надав\~до суду\~доказів,\~що підтверджують\~право приватної\~власності на\~земельну ділянку\~площею 0,211\~га,\~за адресою:\~с.\~Літки,\~Броварського району\~(кадастровий\~номер 3221284801:01:069:0016)\~у період\~2004\~р.\~до 11.09.2007,\~отже,\~у позивача\~відсутнє право\~власності (зокрема\~право власності\~не виникло\~у період\~2004\~року до\~11.09.2007\~),\~за таких\~умов відсутні\~порушені права\~на право\~власності зі\~сторони відповідачів.\~Відбувся реальний\~перехід права\~власності від\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~за договором\~дарування від\~07.02.2007\~року і\~такий договір\~не має\~ознак фіктивного\~правочину та\~не підпадає\~під застосування\~положень ст.\~234\~ЦК України.\~Так,\~укладаючи Договір\~купівлі-продажу\~від 11.09.2007\~ [PERSON] \~з [PERSON] \~та [PERSON] ,\~продавцем надано\~нотаріусу Державний\~акт про\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ЯЕ №892787\~в підтвердження\~права власності,\~що зокрема\~вказано в\~самому договорі\~купівлі-продажу,\~будь-які\~обмеження чи\~обтяження на\~земельній ділянці\~були відсутні. Позовна заява в частині визнання недійсним договору дарування як фіктивного правочину не обґрунтована та підлягає залишенню без задоволення. Просить залишити позов [PERSON] без задоволення. Відповідач [PERSON] надав до суду письмові пояснення, де зазначив, що у нього була заборгованість і державний виконавець запропонував реалізувати його земельну ділянку у селі Літки для сплати заборгованості. Повідомляє, що був присутній на торгах у 2004 році, а на початку 2007 року був у нотаріуса, де вважав, що відбувається завершальна стадія переоформлення земельної ділянки, ніяких коштів за вказаними процедурами особисто не отримував. Заяви, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено в судове засідання до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Стеченко Я.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Персентьєва О.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Попович Л.С. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Обставини справи, що встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 22.11.2004 за результатами проведених прилюдних торгів, генеральним директор ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Головатюком М.С., у присутності [PERSON] , складено Протокол № 4100035 проведення прилюдних торгів. Назва лота: земельна ділянка площею 0, 211 га, яка розташована за адресою: Броварський район, с. Літки. Відповідно до вказаного Протоколу, переможцем визначено [PERSON] . 22.02.2005 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції Нипоркою Ю.П. складено акт про проведені торги. 29.06.2006 нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Крученюк П.В., на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Броварського районного управління юстиції 22.02.2005 року, видано [PERSON] свідоцтво серії [NUMBER] , яке зареєстровано в реєстрі за №2-555. Вказаним вище свідоцтвом засвідчено, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , належить право власності на майно, яке складається з: земельної ділянки, розташованої за адресою: Броварський район, с. Літки, загальною площею 0,211 га, цільове призначення під забудову та обслуговування житлового будинку, яке придбано [PERSON] за 7\~183, 66 гривень, що раніше належало [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІУ-КВ № 100328, виданого на підставі рішення № 5 Літківської сільської ради народних депутатів 9 сесія 22 скл. від 26 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 282. Свідоцтво підлягає реєстрації в органах державної реєстрації. Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки від 07.02.2007, який зареєстрований в реєстрі за № 275, згідно якого [PERSON] , передав у власність (подарував), а [PERSON] , прийняла у власність (у дарунок) незабудовану земельну ділянку площею 0,211 гектарів, місце розташування земельної ділянки: село Літки, Броварського районного, Київської області, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування будівель і господарських споруд. У пункті 1.4. Договору зазначено, що земельна ділянка належить Дарувальнику на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІГ-КВ № 100328, виданого громадянину України [PERSON] Літківською сільською радою 28 вересня 1997 року на підставі рішення № 5 Літківської сільської Ради народних депутатів 9 сесія 22 скликання від 26 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 282. З відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 3221284801:01:069:0016 видно, що ця земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 2112 га, та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по частці кожному. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти (пункти 1, 4 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно частин 1, 2 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). Згідно з частиною 3 статті 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (частина 3 статті 334 ЦК України). Згідно з приписами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачало обов`язкове подання для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення таких прав, та визначало приблизний (майже виключний) перелік таких документів. Водночас при розгляді питання стосовно визначення документів, якими посвідчуються речові права на земельну ділянки, поряд із законодавством з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно слід керуватися положеннями спеціального законодавства у сфері земельних відносин. Статтею 14 Конституцією України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Підставами виникнення і припинення прав на земельні ділянки, як і прав на інші об`єкти нерухомого майна, розташовані на них, є передбачені законом юридичні факти, що підтверджуються відповідними документами. Згідно з частиною 1 статті 125 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу). Постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку. Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів. Постановами Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2008 року № 926, від 12 листопада 2008 року № 1019 були змінені форми державного акта на право власності на земельну ділянку. Крім того, на момент видачі свідоцтва про право власності на підставі акта про проведення прилюдних торгів 29 червня 2006 року, діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року № 43, згідно з пунктами 3.1, 3.2 якої державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі встановлюється наказом Держкомзему України (пункт 3.3 Інструкції № 43). Пунктом 3.10 Інструкції № 43 визначено, що у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа. Тобто до 2 травня 2009 року документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку незалежно від способу набуття власником такого права, виступав виключно державний акт. При цьому також слід враховувати, що до травня 2009 року переоформлення державного акта у разі переходу права на земельну ділянку до нового власника було обов`язковим. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обтяжень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, їх обтяження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Зареєстровані речові права та їх обтяження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна (частина сьома статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно. З аналізу норм права вбачається, що для одержання у власність земельної ділянки у 2006 році, яка є нерухомим майном, недостатньо було лише факту отримання свідоцтва про право власності, для виникнення такого права покупець повинен був одержати документ, що посвідчує право власності - державний акт, та здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, про що й зазначено у самому свідоцтві від 29.06.2006. Сама по собі реєстрація свідоцтва, здійснена 29 червня 2006 року державним нотаріусом у реєстрі правочинів, не підтверджувала виникнення права власності на нерухоме майно, а тільки містила інформацію про правочин, оскільки згідно із частинами 2, 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671, який втратив чинність 1 січня 2013 року, Державний реєстр правочинів - єдина комп`ютерна база даних, яка містить інформацію про правочини, що підлягають державній реєстрації, забезпечує її зберігання, видачу та захист від несанкціонованого доступу. Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Крім того, відповідно до пункту 6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 №68/5, затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. 6.3. Копія акта надсилається стягувачу і боржникові. 6.4. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. п. 6.5. Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому законодавством. Також, на час оформлення результатів проведення прилюдних торгів чинним був Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який, зокрема, був спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість та передбачав здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. При розгляді справи встановлено, що позивачу на підставі акту про проведення прилюдних торгів нотаріусом Броварської районної нотаріальної контори видане свідоцтво про право власності на майно, яке складається із земельної ділянки в селі Літки Броварського району Київської області, площею 0, 211 га. Однак, з часу отримання вказаного свідоцтва 29 червня 2006 року, позивач не здійснив реєстрацію свого речового права у визначеному законом порядку. Відтак, позивач [PERSON] , який не отримав державний акт на земельну ділянку, не здійснив державну реєстрацію права на нерухоме майно, тому не наділений правами власника на розпорядження цим майном. Стаття 126 ЗК України у редакції, чинній на час видачі свідоцтва від 29.06.2006 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач, отримавши спірну земельну ділянку відповідно до Свідоцтва про право власності від 29 червня 2006 року, не отримав державний акт, не зареєструвала своє речове право на земельну ділянку, тому на час укладення оспорюваного договору дарування 07.02.2007 року не набув права власності на спірну земельну ділянку, бо власником земельної ділянки залишався [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів. Пізніше, [PERSON] відчужила земельну ділянку відповідачам [PERSON] та [PERSON] , які є власниками спірної земельної ділянки на час подання позову, зареєстрували право власності ділянки на своє ім`я відповідно до вимог чинного законодавства. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Відповідно до статей 391, 392 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час подання позову, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки [PERSON] не довів, що він набув права власності на спірну земельну ділянку і таке право порушено відповідачами. Така позиція узгоджується з висновками ВП ВС, викладеними у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц. Крім того, ефективним способом захисту права неволодіючого власника до незаконно володіючого, на його думку, не власника є звернення з віндикаційним позовом, тобто з позовом про витребування майна. Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, земельна ділянка незаконно відчужена відповідачем [PERSON] [PERSON] , а в подальшому відчужена [PERSON] і [PERSON] . Тобто позивач вважає порушеним право своє власності, і таке порушення пов`язане з позбавленням володіння через ланцюг передач земельної ділянки, а інтерес позивача полягає в поверненні майна з чужого незаконного (на думку позивача) володіння. Належним способом захисту такого права й інтересу є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. Водночас у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (Постанова ВП ВС від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно, у задоволенні яких необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed