Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 січня 2022 року між [PERSON] як орендодавцем та [PERSON] як орендарем укладено договір оренди нерухомого майна № 230122 та додаткову угоду № 1 до вказаного договору. Відповідно до умов вказаного договору та акту приймання-передачі від 23 січня 2022 року орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування на умовах оренди нежиле приміщення № 65 - заклад громадського харчування, загальною площею 253,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору сторонами визначено до 31 грудня 2022 року. Договором встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату, експлуатаційні платежі, здійснювати компенсацію вартості комунальних послуг, компенсацію вартості спожитих: електроенергії, води, теплової енергії, сплачувати інші платежі, передбачені договором. Загальна сума оренди у гривні період з 23 січня по 26 грудня 2022 року становила 900 175,07 грн. Відповідачем було сплачено за договором 1 червня 2022 року - 40 000 грн., а 25 червня 2022 року 58 000 грн. Станом на дату подання позову орендарем сплачено орендодавцю орендну плату не в повному розмірі, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 802 175,07 грн. (900175,07 грн, - 40000 грн, - 58000 грн). Оскільки відповідач допустив порушення оплати кожного платежу за договором - більше, ніж на 5 календарних днів, із врахуванням положень п. 10.2. договору оренди кожен такий платіж, тобто на суму всієї орендної плати, нараховано штраф у розу 50%, який становить 450 087,53 грн. Із врахуванням індексу інфляції, сума заборгованості збільшена на 115 040 грн. Крім того, станом на 26 грудня 2022 року утворилась заборгованість із сплати орендарем інших платежів, окрім орендної плати, у розмірі 156 462,04 грн. Розмір штрафу за порушенням строків сплати інших платежів крім орендної плати з врахуванням положень п. 10.2 договору становить 78 231,02 грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути 1 601 996,55 грн, яку складаються із боргу орендної плати 802 175,07 грн, штрафу у розмірі 450 087,85 грн, інфляційних збитків у розмірі 115 040,89 грн, несплачених платежів крім орендної плати 156 462,04 грн. Вирішити питання про стягнення судових витрат. Ухвалою суду від 20 січня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 24 січня 2023 року від представника позивача адвоката Лифара Д.В. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив стягнути із відповідача в тому числі і суму штрафу у розмірі 78 231,02 грн. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року суд вирішив перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 квітня 2023 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». 26 квітня 2023 року у судове засідання з`явився представник позивача адвокат Лифар Д.В., оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, розгляд справи було відкладено на 24 травня 2023 року. 24 травня 2023 року у судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Лифар Д.В. та відповідач [PERSON] , яка повідомила про те, що із позовною заявою не ознайомлена та має намір подати відзив. Судом було оголошено перерву до 4 липня 2023 року для надання можливості відповідачу ознайомитися із матеріалами позовної заяви та подання відзиву. 4 липня 2023 року від представника [PERSON] адвоката Горлатого О.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 4 липня 2023 року участь у судове засідання з`явився представник позивача адвокат Лифар Д.В. просив закрити підготовче засідання. Однак судом було задоволено клопотання представника відповідача та відкладено судове засідання на 31 серпня 2023 року. 31 серпня 2023 року у судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Воробей Є.В. та представник відповідача Горлатий О.В. , який просив відкласти судове засідання для надання можливості для подачі відзиву чи зустрічної позовної заяви. Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки з моменту явки відповідача у справі у судове засідання та ознайомлення з матеріалами справи 24 травня 2023 року пройшло більше трьох місяців, протягом цього часу відповідач не була позбавлена можливості подати відзив та зустрічну позовну заяву. Судом було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Під час розгляду справи по суті представник позивача адвокат Воробей Є.В. просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Горлатий О.В. просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач [PERSON] зробила значні покращення майна у орендованому нежитловому приміщення, які по розміру відповідають орендній платі, яку просить стягнути позивач. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Як встановлено ст. 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2022 року між [PERSON] як орендодавцем та [PERSON] як орендарем укладено договір оренди нерухомого майна № 230122. Відповідно до умов вказаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування на умовах оренди нежиле приміщення № 65, заклад громадського харчування, загальною площею 253,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт оренди може використовуватися Орендарем з метою розміщення заклад) громадського харчування (цільове призначення). Строк дії договору сторонами визначено до 31 грудня 2022 року. Відповідно до п. 5.1. договору розмір орендної плати за користування об`єктом оренди становить 25 000 грн., що станом на 23 січня 2023 року еквівалентно 882,66 дол. США. Згідно додаткової угоди № 1 до договору оренди № 230122 від 23 січня 2022 року внесено зміни до договору оренду, до п. 5.1.: та визначено розмір місячної орендної плати за користування об`єктом оренди становить 75 000 грн без ПДВ, що станом на 23 січня 2022 року еквівалентно 2647,97 дол. США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на укладення договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 23 січня 2022 року сторонами договору було підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди. 19 грудня 2022 року [PERSON] на адресу [PERSON] надіслано повідомлення про розірвання договору. Згідно наданої позивачем таблиці розрахунку суми оренди у гривні за період з 23 січня 2022 року по 26 грудня 2022 року, позивачем було визначено, що орендна плата за січень становить 21 774,19 грн, за лютий - 75 000 грн, гарантійний платіж з 1 по 26 грудня 2022 року - 62 903, 23 грн, з березня до серпня по 75 000 грн, з вересня до листопада по 96 832,55 грн. Таким чином, сума заборгованості визначена у розмірі 900175,07 грн. Суд вирішуючи позовні вимоги, виходив із того, що розмір орендної плати з січня 2022 року по 26 грудня 2022 року становить 837 271,84 грн (21774,19 +75 000*5+ 96832,55*3). Учасниками справи не заперечується, що відповідачем 1 червня 2022 року сплачено 40 000 грн (а.с. 27), а 25 червня 2023 року 58 000 грн (а.с. 28). Таким чином, сума несплаченої орендної плати становить 739 271,84 грн (837271,84-98 000). Щодо стосується вимог про стягнення інфляційних витрат, то суд виходить із наступного. Згідно п. 5.2. у випадку, якщо офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України станом на початок дня оплати місячної орендної плат, змінюється в більшу сторону по підношенню до курсу, зафіксованому у пунктах 5.1. Договору, більше, ніж на 10% (десять відсотків), вартість місячної орендної плати, що підлягає перерахування, підлягає коригуванню пропорційно зміні такого курсу. Коригування здійснюється орендарем самостійно та не потребує будь-яких дій із боку орендодавця, так само й не потребує укладення сторонами будь-який додаткових документів, в тому числі додатків до цього договору. Таким чином, у договорі сторони визначили порядок зміни орендної плати у разі зміни курсу гривні до долару США. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, а ціни в України встановлені в національній валюті - гривні, з чого можна зробити висновок, що законодавче положення про сплату боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначено договором у гривні. Із розрахунку наданого позивачем вбачається, що орендна плата з вересня по листопад 2022 року розрахувалась позивачем не у розмірі 75 000 грн як визначено у додатковій угоді, а у розмірі 98 000 грн по відношенню до курсу долара. Наведене означає, що наведений розрахунок у повній мірі компенсує втрати позивача від знецінення національної валюти, а відтак вимога про стягнення інфляційних втрат є очевидно необґрунтованою враховуючи умови договору і неприйнятною з огляду на законодавство. Таким чином, підстави для стягнення інфляційних витрат у розмірі 115 040,89 року відсутні. Крім того, у відповідача виникла заборгованість із сплати орендарем інших платежів у розмірі 156 462,04 грн., а саме позивачем самостійно за власний кошти погашена заборгованість, утворена відповідачем перед ТОВ «Київські енергетичні послуги», за спожиту електроенергію у розмірі 132 532,74 грн. Непогашена заборгованість, утворена відповідачем перед ТОВ «Київські енергетичні послуги», за спожиту відповідачем електроенергію у розмірі 9 620,14 грн. Заборгованість із сплати послуг ОСББ «Княже-14» у розмірі 14 309,16 грн (а.с. 29-41). Таким чином загальна сума заборгованості за договором становить 895 733,88 грн (739 271,84+156 462,04). Згідно п. 10.2. якщо прострочення сплати орендної плати триває більш ніж 5 календарних днів, орендар протягом наступних трьох робочих днів, самостійно перераховує орендодавцю штраф у розмірі 50 % від розміру місячної орендної плати за місяць в якому відбувається прострочення. Таким чином, оскільки відповідачем прострочено платежі, то, з врахуванням положень п. 10.2 договору, з неї підлягають стягненню 447 866, 94 грн (895733,88*50%). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору оренди нерухомого майна в частині своєчасної сплати за об`єкт оренди, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором оренди не виконав, грошові кошти позивачу в повному обсязі не сплатив, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення основної суми боргу. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню за договором становить 1 343 600,82 грн. (895733,88+447866,94). Відзиву на позовну заяву відповідач не подала, суми заборгованості наданого позивачем не спростовувала. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] частково та вирішив стягнути з відповідача на користь позивача 1 343 600,82 грн заборгованості за договором оренди нерухомого майна. В іншій частині позовних суд вирішив відмовити. Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цього позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 13 420 грн. (а.с. 5). Загальний розмір заявлених позивачем позовних вимог становив 1 601 996,55 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 1 343 600,82 грн. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 84/100 частин від заявлених вимог (1343600,82х100/1601996,55) на відповідача слід покласти судовий збір у розмірі 11 272 грн 80 коп.

Outcome: partial