Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що вона, [PERSON] 05 серпня 2020 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) складено відповідний актовий запис за № 651 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис за № 148 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 2021 року. Спільне подружнє життя у них не склалося та шлюб розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 року. Згідно виконавчого листа, виданого 19.07.2022 року на підставі рішення\~ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Їх малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею. У зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Просила суд стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на її користь, [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років ( а. с. 1-2 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року ( а. с. 13 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 10 жовтня 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 18 ). 03 листопада 2023 року за вх. № 48765 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 21 ). Згідно отриманої відповіді, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.06.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача. Оскільки 4 та 5 листопада 2023 року були вихідними днями, відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача з канцелярії суду головуючим суддею було отримано 06.11.2023 року. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 06 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 29 листопада 2023 року ( а. с. 22-23 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 29.11.2023 року за вх. № 53861 судом отримано заява, в якій остання просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~ 29.11.2023 року за вх. № 53767 від останнього судом отримано заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитини трьох років. Крім того, 29.11.2023 року за вх. № 53996 судом отримано клопотання від представника відповідача [PERSON] адвоката Чорного О.В., в якому останній просив провести розгляд справи № 357/12244/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини без участі відповідача та його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Отже, як зазначено вище, учасники справи скористувалися вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 року ( а. с. 4-5 ). Вказане судове рішення набрало законної сили 27.07.2023 року. Так, від шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ )\~ від 03.02.2021 року,\~ актовий запис № 148, де батьками останнього вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 3 ). Згідно виконавчого листа, виданого 19.07.2022 року на підставі рішення\~ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 6 ). Звертаючись до суду з вищевказаними вимогами, позивач зазначає, що дитина проживає з нею, вона не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і також потребує матеріальної допомоги, тому вимушена звернутися до суду. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З наявної у матеріалах справи копії довідки, яка видана [PERSON] 09.10.2023 року за вих. № 1810\~ Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримує державну допомогу при народженні дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 860,00 грн., щомісячно, з 01.02.2021 року по 01.02.2024 року (а. с. 9). Отже, встановлено, що позивач [PERSON] дійсно на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення сином 3-х річного віку, а тому потребує матеріальної допомоги. З наявних в матеріалах справи Витягів з реєстру територіальної громади від 07.10.2022 року та від 10.10.2023 року вбачається, що позивач [PERSON] та її дитина [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 11, 20 ). Якщо підставою для сплати аліментів є вагітність або проживання з дитиною до 3-х років або з дитиною з інвалідністю, то згідно з законом, працездатність або рівень доходу того з подружжя, на користь якого стягуються аліменти, не має значення. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Отже, чоловік/дружина, з якою проживає\~ дитина до досягнення дитиною 3 років, має право на утримання під час шлюбу і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та не спростовано, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. Отже, враховуючи можливість відповідача\~ працювати ( його працездатність ) та надавати матеріальну допомогу, що не було спростовано з боку останнього, позивач має право на своє особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку та правомірно звернулася до суду з вказаними вимогами. В свою чергу, відповідач [PERSON] звертаючись до суду 29.11.2023 року з заявою, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитини трьох років, оскільки вважає своїм обов`язком дбати та піклуватися життям та здоров`ям його сина. Тобто, вказаною заявою відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивача [PERSON] . Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників ( ч. 1 ст. 82 ЦПК України ). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Водночас, під час розгляду справи судом не було встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивача, враховуючи наявну можливість працювати з боку відповідача, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу, а також визнання позову останнім, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З 1 січня 2023 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, а остання була звільнена від сплати судового збору, з відповідача\~ підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі\~ 1073,60 гривень. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved