Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 276 035,65 грн., з яких: заборгованість 3% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - 59616,05 грн.; інфляційні витрати на суму 216 419,60 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 17.05.2007 АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитор, та [PERSON] , як позичальник, уклали Кредитний договір 2007/24-24/79. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві грошові кошти. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору. 01.09.2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в повному обсязі на суму 2 586 947,00 грн., а також витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 1820 грн. 00 коп. Проте, оскільки заборгованість за Договором кредиту № 2007/24-24/79 від 17.05.2007 року була стягнута судом станом на 2011 року, АТ «Сенс Банк» вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати в межах строку позовної давності, а саме: заборгованість 3% відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - 59 616,05 грн.; інфляційні витрати на суму 216 419,60 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 15.06.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача Ременюк Т.О. в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертами та поштовими повідомленнями, які направлялись за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 17.05.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та громадянка України [PERSON] уклали Кредитний договір № 2007/24-24/79 (надалі за текстом - Кредитний договір). Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства -Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Матеріалами справи встановлено, що згідно кредитного договору №2007/24-24/79 від 17.05.2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 237000,00 доларів США, та зобов`язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,45 % річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 16.05.2027 року включно. Згідно додаткової угоди №1 від 10.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту №2007/693-01/39 від 28.11.2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , вбачається, що у зв`язку із зміною умов кредитування за Договором, з 20.10.2008 року сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0% річних. В забезпечення виконання грошових зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №2007/24-24/79, між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 17.05.2007р. (а.с.48). На підставі вищевказаного договору [PERSON] передала в іпотеку майнові права на незакінчений будівництвом котедж будівельний номер №7, площею 190,3 кв.м., що будувався за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 07 травня 2007р. №32/99. За згодою сторін вартість предмету іпотеки була встановлена 1845149,00 грн., що в еквіваленті складає 365376,04 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору застави. 01 вересня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості були задоволені та з [PERSON] було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2007/24-24/79 від 17.05.2007р. в загальній сумі 2586947 гривень. Позивач вказує, що станом на день звернення до суду з позовом на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач добровільно не виконувала рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2011 року у справі 1519/2-154/11, жодних коштів не сплачувала, безпідставно користувалась і користується коштами, які належать до сплати позивачу АТ «Сенс Банк. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Поміж з цим, як окреслено у висновку, викладеному у постанові від 22.09.2020 року № 918/631/19 ВС вказав, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача становить 276 035,65 грн., яка складається з інфляційного збільшення в розмірі 216 419,60 грн. та 3 % річних за користування грошовими коштами в розмірі 59 616,05 грн. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до пункту 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Таким чином, суд враховує, що задля можливості та вірного обрання способу захисту, застосування санкції ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідною є дотримання умови - прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, прийнявши до уваги наявність невиконаного судового рішення від 01.09.2011 року у справі № 1519/2-154/11про стягнення з [PERSON] заборгованості, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання, адже відповідач навіть не приступив до виконання зобов`язання, виходячи із наявності вирішеного питання заміни сторони стягувача, на позивача АТ «Сенс Банк», з огляду на той факт, що відшкодуванням кредитору понесених витрат за несвоєчасне повернення грошових коштів не свідчить про подвійне стягнення, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, прийнявши до уваги, що сфера виниклих правовідносин регулюється саме нормою цивільного законодавства, окресленою у ч. 2 ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, про доцільність задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Крім того, з урахуванням загальних принципів цивільного судочинства, а саме диспозитивності та змагальності сторін, відповідачем та її представником не надано суду контррозрахунку суми боргу [PERSON] , яким би спростовувався розрахунок нарахованого Банком боргу по кредитному договору станом на 23.02.2022р. на загальну суму 276035,65 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 4140,53 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved