Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 10.04.2010 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З моменту народження першої дитини позивач знаходилася у декретній відпустці, під час якої народилася друга дитина. По закінченню декретної відпустки [PERSON] не змогла вийти на роботу через стан здоров?я дітей і неможливість відвідування синами дитячих закладів. З 2017 р. в сім?ї почалися постійні конфлікти через те, що відповідач відмовлявся сидіти із дітьми під час їх хвороб, а позивач не мала змоги вийти на роботу. 30.11.2020 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Підписувати будь-які домовленості щодо розподілу батьківських обов`язків та утримання дітей відповідач відмовляється. Адресу свого проживання приховує . Кошти, які він обіцяв виплачувати на утримання дітей, виплачує частково. Із кожним місяцем сума становиться все менше і менше. Кошти на утримання самого позивача виплачувати відмовляється. За останні 10 років, які позивач втратила професійну кваліфікацію, для відновлення якої потрібні кошти та час, вільний від дітей. У зв`язку із значними витратами на лікування, позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача. [PERSON] є особою працездатного віку, інших осіб на його утриманні не перебуває. У відповідності до ст. 76 СК України [PERSON] просить зобов`язати відповідача щомісячно сплачувати на її користь аліменти у розмірі 33 % від усіх його доходів до спливу трьох років з моменту рішення про розірвання шлюбу чи моменту зміни матеріального становища [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2023 відкрито провадження у справі та вирішено питання про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. [PERSON] зазначає, що позивач разом з їх спільними дітьми проживає у квартирі яка належить відповідачу на праві власності, а [PERSON] змушений жити в орендованій квартирі. Після розлучення він продовжує фінансове забезпечення сім`ї , що підтверджено випискою з карткового рахунку. Всі ці обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. У судове засідання позивач не з`явилась, про час дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання в адресу суду не надходило. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позов. Вислухавши пояснення [PERSON] , дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним доказам, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Встановлено, що 10.04.2010 між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис N?448. Від шлюбу у сторін народились сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 30.11.2020 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/3044/20 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З положеннями ч. 4 ст. 76 СК України, якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Так, заявляючи вимоги до відповідача [PERSON] посилається на те, що у зв`язку із народженням та вихованням дітей, їх стан здоров`я не може вийти на роботу. Також значно погіршився і стан здоров`я самого позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За положеннями ст. 13 СК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу приписами ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 77,80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, на підтвердження обставин, викладених у позові. Копії паспорта позивача, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2020 р. та свідоцтв про народження дітей не дають суду можливість зробити висновки про наявність обставин, з якими чинне законодавство України передбачає можливість стягнення матеріальної допомоги на користь [PERSON] . Виключно доводи позивача, за відсутності відповідних доказів не можуть бути покладені в основу рішення щодо задоволення позову. З іншого боку, надані відповідачем виписки по картковим рахункам, свідчать про те, що і після розірвання шлюбу [PERSON] матеріально підтримує позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed