Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

28 серпня 2023 року адвокат Теслюк В.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, про\~визнання виконавчого\~напису №193837\~від 17\~червня 2021\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості в\~загальній сумі\~39410,00\~грн.\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17 червня 2021 приватним нотаріусом Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №193837 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2795022 від 17.08.2020 року перед ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості в сумі 39410,00 грн. Позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Остапенко Є.М., в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», не перевірив безспірність цієї заборгованості. Крім того, чинна на момент вчинення виконавчого напису редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, не передбачала кредитного договору, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. На даний час на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. перебуває виконавче провадження №67539755 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису. 12 вересня 2023 року від відповідача - Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовних вимог не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач стверджує, що приватним нотаріусом Остапенком Є.М. при вчиненні виконавчого напису №193837 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 39410,00 грн., яка є боржником за кредитним договором №2795022 від 17.08.2020 року, перевірено безспірність цієї заборгованості. Приватному нотаріусу Остапенку Є.М. було надано докази укладення кредитного договору №2795022 від 17.08.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] та докази відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Окрім того, відповідач також просить відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які на переконання відповідача, не є співмірними із складністю справи, не відповідають критеріям реальності та розумності їх розміру. У судове засідання позивач [PERSON] , її представник адвокат Теслюк В.І. не з`явилися, представник позивача подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. У судове засідання представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у відзиві просив розгляд справи провести у відсутності представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, пояснень не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, пояснень не подавав. Як вбачається з листа Міністерства юстиції України №79494/ПІ-П-2395/37.1 від 20.06.2023 року, наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 року №4722/5, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 року №7921 на ім`я [PERSON] , анульовано. На підставі ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №193837 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2795022 від 17.08.2020 року перед ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості в сумі 39410,00 грн., яка складається із: 12000,00 грн. - заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 27360,00 - заборгованості по відсоткам; 50,00 грн. - плати за вчинення виконавчого напису. Як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, з [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», на підставі Договору факторингу №26032021 від 26 березня 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №2795022 від 17 серпня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, що напис вчинений на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Вказаний виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №193837. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку передбачав документи, що подаються нотаріусу для вчинення виконавчих написів зі стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. До документів, що подаються для одержання виконавчого напису, вказаним пунктом віднесено: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною, з моменту прийняття, Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~вказаної постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами згідно умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Згідно ч.5 ст.254 КАС України (у редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення), постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 набрала законної сили у день її проголошення - 22 лютого 2017 року, отже, і пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», також втратив чинність з цього дня. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» у випуску №23 від 21.03.2017 року. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до кредитного договору №2795022 від 17 серпня 2020 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] у формі, що за правовими наслідками прирівнюється до простої письмової. За таких обставин, суд дійшов висновку про незаконність вчинення 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. виконавчого напису №193837 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2795022 від 17 серпня 2020 року, укладеним в порядку ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», без нотаріального посвідчення, на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними. Вищезазначені встановлені судом порушення нотаріусом порядку вчинення оскаржуваного виконавчого напису є достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання стягнення та розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 858,88 грн. (з урахуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову в електронному вигляді, встановленого ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»). У зв`язку із задоволенням позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»просив суд повністю відмовити позивачці у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що\~витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.\~У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. У підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суду подано Договір №38 про надання правової допомоги від 03.07.2023 року, укладений [PERSON] з [PERSON] , Додаткову угоду №3 від 03.07.2023 року до вказаного договору із зазначенням вартості послуг, Акт від 29.07.2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги до договору №38 від 03.07.2023 року, а також прибутковий касовий ордер №3 від 29.07.2023 року, згідно з яким [PERSON] отримало від [PERSON] 5000,00 грн., сплачених на підставі Договору №38 від 03.07.2023 року. З Додаткової угоди №3 від 03.07.2023 року до Договору №38 про надання правової допомоги вбачається, що вартість послуг за вказаним договором становить 5000,00 грн. та включає в себе розмір гонорару адвоката, підготовку позовної заяви, збір доказів, представництво в суді (у разі потреби), а також вартість витрат, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, понесених для надання правової допомоги. Згідно з Актом від 29.07.2023 року приймання-передачі наданої правової допомоги до договору №38 від 03.07.2023 року, виконавцем надані наступні послуги: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази; збирання доказів (підготовка та направлення адвокатських запитів), підготовка процесуальних документів по справі (складання позовної заяви та клопотань), надання правової інформації, консультацій і роз`яснень клієнту у справі. Цим Актом підтверджено, що юридичні послуги за договором надані в повному обсязі та належним чином, жодних претензій чи зауважень сторони не мають. З огляду на подання суду вищезазначених документів, суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність документального підтвердження фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Суд не погоджується також з доводами сторони відповідача про неспівмірність заявлених витрат дійсній вартості наданих послуг та їх невідповідності критерію розумності. Витрати [PERSON] на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є співмірними зі складністю даної справи та наданими послугами, включаючи направлення адвокатського запиту з метою витребування необхідних для підготовки позовної заяви документів та підготовку позовної заяви; часом, витраченим адвокатом на надання вказаних послуг; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача. За таких обставин, наведений у позовній заяві розрахунок витрат позивача на правничу допомогу суд вважає обґрунтованим, а клопотання представника відповідача про зменшення їх розміру - таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, судові витрати в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. підлягають стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved