Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Некрасов Олег Васильович звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 08 травня 2015 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2015, актовий запис № 225. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 грудня 2015 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні інтереси та погляди на життя, із-за чого між ними почали виникати суперечки. На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. На виконання\~вимог\~ухвали\~суду про\~залишення\~позову\~без руху\~на\~адресу\~суду 24\~березня\~2023\~року\~надійшла\~заява про\~усунення\~недоліків\~позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою суду від 24.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 12 квітня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає доводи позовної заяви необґрунтованими та просить надати сторонам строк для примирення терміном до 6 місяців. Разом з тим зазначає, що відповідач категорично проти розірвання шлюбу, всіма шляхами намагається зберегти сімейні відносини та повноцінну сім`ю для дитини. Відповідач вважає, що основною причиною подачі позову є тяжкий емоційний стан позивача через війну та вимушене проживання тривалий час окремо один від одного. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року провадження у справі зупинено на час перебування відповідача [PERSON] в зоні бойових дій для виконання воєнних завдань за призначенням. Постановою Харківського апеляційного суду від 20.06.2023 ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 11.05.2023 скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року представника відповідача [PERSON] про надання сторонам строку для примирення - задоволено. Надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкові від 06.11.2023 провадження у справі поновлено. В судове засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав та просила суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з*явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, представник відповідача надав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі відповідача та його представника, підтримав позицію щодо заперечень, викладену у відзиві на позовну заяву. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Предметом позову є виключно питання про розірвання шлюбу, право на яке передбачене ст. 110 Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу..., проголошена Конституціею Украіни охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам іх дітей. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №\~11\~від\~21\~грудня\~2007\~року\~«Про\~практику застосування\~судами\~законодавства\~при розгляді\~справ\~про\~право на\~шлюб,\~розірвання\~шлюбу,\~визнання\~його\~недійсним та\~поділ\~спільного\~майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (провадження № 61-3235св19). \~ \~ \~ \~Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2023 року представника відповідача [PERSON] про надання сторонам строку для примирення - задоволено. Надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. В жодне з призначених згодом судових засідань відповідач не з*явився, надавав лише клопотання про відкладення слухання справи з різних причин, однак жодного підтверджуючого документу до суду не надав. Також до суду не надано жодного доказу вживання відповідачем заходів щодо примирення та збереження сім*ї. \~ \~ \~ \~Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (с.1 ст. 110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможливість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей. Спільне життя з відповідачем на теперішній час припинено, сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо, на сьогодні шлюб існує лише лише формально, наданий судом строк для примирення, позитивних результатів не дав, позивач впевнена у неможливості збереження шлюбу без порушення її інтересів. \~ \~ \~ \~ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, яка надає кожному з членів подружжя право розірвати шлюб незалежно від вирішення питання про поділ майна, визначення місця проживания дітей, розподіл спільного майна та інших питань. Зміст зазначеної норми гарантує право розірвати шлюб і позбавляє учасників подружжя самостійно визначати зміст, об`єм цього права та його наявність взагалі. Більш того, ч.4 ст. 56 СК України підкреслює, що примушування учасника подружжя до збереження шлюбу є порушенням права на свободу і особисту недоторканість, що може мати наслідки, встановлені законом. ч.3 і ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України є імперативною нормою, яка має застосовуватись до усіх без виключення суб`єктів-учасників шлюбних відносин, адже протилежне призведе до дискримінації - порушить право на свободу і особисту недоторканість того з подружжя, хто попередньо не вирішив можливі спірні питання, що виникли за час шлюбу. Зазначене підтверджується і змістом ст. 112 Сімейного кодексу України, за якою суд, постановляючи рішення про розірвання шлюбу, лише бере до уваги наявність малолітньої дитини, проте не розглядає право звернення з відповідним позовом в залежності від самого факту наявності дитини, вирішеності чи невирішеності питань про місце проживания, поділ спільного майна, тощо. Таким чином, право учасника подружжя розірвати шлюб, а також можливість звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (ст. 110 СК Украіни) є окремими відправними нормами сімейного законодавства Украіни, що мають вищу форму абстрагування та містять відправні начала, основи правового регулювання учасників шлюбних відносин при розірванні шлюбу, а тому, за своєю правовою природою, є абсолютними імперативними нормами. \~ \~ \~ \~Стаття 51 Конституції Украіни передбачає, що шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка і жінки (абсолютна імперативна норма). У разі відсутності вільної згоди продовжувати шлюб настають наслідки у виді реалізації права на його розірвання у порядку, встановленому Законом (ч. 3 ст. 56, ч.1 ст. 110 СК України), а саме: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 112 СК Украіни при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам і`хніх дітей, що мають істотне значения. Одночасно згідно ст. 111 СК Украіни суд вживає заходів щодо примирения подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримуються та спільне господарство не ведеться і позивач відновлювати це не збирається. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, примирення на теперішній час неможливе , а тому шлюб підлягає розірванню. Суд вважає за необхідне, на підставі п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача витрати пов`язані з оплатою судового збору.

Outcome: approved