Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило в суд позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04881-09/2021 в розмірі 20 500 грн., з яких: 5 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15\~500, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обгрунтування\~заявлених позовних\~вимог посилається на те,\~що 08 вересня 2021 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04881-09/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 31.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема до відповідача [PERSON] . Відповідно до п.1.3. Договору Факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Однак, всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. При цьому, з моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 31.01.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 04881-09/2021 від 08.09.2021 в розмірі 20 500 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15500 грн. - сума заборгованості за відсотками. 10.10.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий відповідачем. Відзив мотивований тим, що про наявність факту заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідач дізналась, у вересні місяці 2023 року. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів повідомляло їй, що до нього перейшло право вимоги, також ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надавало їй договір факторингу відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № 04881-09/2021. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона не отримувала. З заборгованістю перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не згодна. Крім того, TOB «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» жодного разу не намагались врегулювати спір в досудовому порядку. Вона не отримувала повідомлення про наявність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» з зазначенням суми заборгованості за кредитним договором № 04881-09/2021. Також, наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Європейська кредитна група», «ФК Інвеструм», - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Крім того, відповідно до умов Кредитного Договору № 04881-09/2021 строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому Кредитним Договором № 04881-09/2021 від 08.09.2021 року, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено Кредитним договором № 04881-09/2021. Тобто, за умовами укладеного договору сторони по справі погодили сплату заборгованості за позикою 24.11.2021 року та процентів за наданою позикою в розмірі 4375 грн. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З цих підстав, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити. 13.10.2023\~судом зареєстровано\~відповідь на\~відзив подану\~представником позивача.\~Відповідь на\~відзив мотивована\~тим,\~що у\~відповідності до\~умов укладеного\~кредитного договору,\~його підписання\~здійснювалось електронним\~підписом Позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання одноразового\~ідентифікатора,\~який було\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону вказаний\~Позичальником при\~укладанні Кредитного\~договору.\~Відповідно до\~п.п.1.1.\~Кредитного договору,\~Товариство надає\~Клієнту фінансовий\~кредит в\~розмірі 5000.00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності (далі\~-\~кредит),\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом\~в порядку\~та на\~умовах,\~визначених цим\~Договором.\~Відповідно до\~п.п.1.2.\~Кредитного договору,\~Кредит надається\~строком на\~30\~днів,\~тобто до\~07.10.2021.\~Строк дії\~Договору починається\~з моменту\~його укладення\~відповідно до\~вимог Закону\~України «Про\~електронну комерцію».\~Відповідно до\~п.1.3.\~Кредитного договору,\~за користування\~кредитом Клієнт\~сплачує Товариству\~912.5%\~(процентів)\~річних від\~суми кредиту\~в розрахунку\~2.50%\~(процентів)\~на добу.\~Тобто,\~з 08.09.2021\~по 07.10.2021\~проценти нараховувалися\~наступним чином:\~5000,00(тіло\~кредиту)х2,5%х30днів=3750,00\~грн.\~Таким чином\~при належному\~виконанні зобов`язання\~Відповідачу потрібно\~було до\~07.10.2023\~сплатити 8750.00\~гри.\~Однак,\~Відповідач свого\~зобов`язання не\~виконав,\~а тому\~проценти продовжили\~нараховуватися на\~підставі п.4,3\~кредитного договору.\~Тобто,\~з 08.10.2023\~по 12.10.2021\~проценти продовжили\~нараховуватися наступним\~чином:\~5000,00(тіло\~кредиту)х2.5%х5днів-б25.00\~грн.\~Таким чином\~з 08.09.2021\~по 12.10.2021\~було нараховано\~проценти у\~розмірі 4750,00\~грн.\~Відповідно до\~п.п.3.3.4.\~Кредитного договору,\~Клієнт мас\~право:\~Відстрочити виконання\~зобов`язання на\~строк 7/14/30\~днів,\~сплативши для\~цього проценти\~відповідно до\~наведеного нижче\~розрахунку:\~7\~днів -\~3%\~на добу\~від тіла\~кредиту;\~14\~днів -\~2,5%\~на добу\~від тіла\~кредиту;\~30\~днів -\~2,2%\~на добу\~від тіла\~кредиту.\~12\~жовтня 2021\~року Відповідач\~уклав Додаткову\~угоду до\~Кредитного договору,\~для відстрочення\~виконання зобов`язання\~на 30\~календарних днів,\~тобто до\~10.11.2021.\~11\~листопада 2021\~року Відповідач\~уклав Додаткову\~угоду до\~Кредитного договору,\~для відстрочення\~виконання зобов`язання\~на 14\~календарних днів,\~тобто до\~24.11.2021.\~Сторони погодили,\~що будь-які\~нарахування за\~кредитом на\~строк дії\~відстрочення призупиняються,\~тобто після\~24.11.2021\~проценти продовжили\~нараховуватися.\~Відповідно до\~п.п.4.3.\~Кредитного договору\~передбачено якщо\~Клієнт не\~повернув кредит\~в строк,\~зазначений в\~п.1.2.\~цього Договору\~та/або\~в Додатку(ах)\~до цього\~Договору,\~проценти передбачені\~в п.\~1.3.\~цього Договору\~продовжують нараховуватися\~за кожний\~день користування\~кредитними коштами,\~але в\~будь-якому\~випадку не\~більше 90\~(дев`яноста)\~календарних днів,\~починаючи з\~дня укладення\~Договору. Звертає увагу суду, що заборгованість була нарахована не Позивачем, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та з моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 31.01.2023 \~ \~ \~ \~Позивачем не\~здійснювалося нарахування\~жодних штрафних\~санкцій.\~Відтак,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» просить\~Суд стягнути\~з [PERSON] \~ту заборгованість\~за кредитними\~договорами,\~яка була\~нарахована первісним\~кредитором до\~дати укладення\~договору факторингу.\~При цьому,\~щодо повідомлення\~про відступлення\~права вимоги,\~зазначає,\~що в\~законодавстві України\~не передбачено\~обов`язку нового\~кредитора мати\~письмове підтвердження\~відправлення чи\~отримання боржником\~повідомлення про\~відступлення права\~вимоги. При цьому неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Крім того, Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Таким чином, будучи вираженням суб`єктивної думки й поглядів Позичальника на позовні вимоги Позивача, оціночні судження викладені представником відповідача у відзиві не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності, на відміну від перевірки аргументів викладених в позовній заяві та істинності фактів наведених у відповіді на відзив позивача, а тому не можуть бути спростовані. У зв`язку із наведеним, позивач вважає, що оціночні судження представника відповідача не підкріплені жодними фактичними доказами, та побудовані на концепції негативного доказу. Тому, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору і договору факторингу, та регулюються главами 71, 73 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, з матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2021 року між ТОВ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04881-09/2021. Вказаний Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору. Згідно п. 1.1 Договору, Товариство передає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.10.2021. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Відповідно до п.1.7 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно п. 6.1 даного Договору цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, підписанням Договору відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 08.09.2021, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 04881-09/2021 від 08.09.2021. Поряд з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, суд встановив, що 31.01.2023 між ТОВ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі прав вимог. Також зі змісту Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 вбачається, що ціна продажу це сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється п. 3.3 цього договору. Разом з тим, заявник надав суду копію Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 не в повному обсязі, що позбавляє суд можливості належно та у повній мірі сприймати зміст цього документу, а також встановити істотні умови такого договору, в тому числі зобов`язання нового кредитора перед первісним кредитором щодо здійснення оплати за придбання права грошової вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] за Договором. Також, заявник не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила ТОВ «ІНВЕСТРУМ» кошти за передані права вимоги за Договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023. Зокрема, відсутній платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, чи інший документ який би підтверджував факт здійснення такої оплати у повному обсязі. Указані обставини свідчать про те, що заявник не довів, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до умов Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 набуло право вимоги до позичальників ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», в тому числі і до [PERSON] . Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16, де зазначено, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною достатньою підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження правонаступником. Відтак, позивач не довів суду, що виконав умови Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 та є правонаступником ТОВ «ІНВЕСТРУМ» за кредитним договором, який є предметом дослідження у даній справі та набув право вимоги до [PERSON] за Договором. Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 5000 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 31.01.2023 складає 20 500,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000 грн; заборгованість за відсотками 15 500 грн. На підтвердження цих обставин позивач надав суду розрахунок заборгованості за вказаним Договором (а.с. 17). Однак обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документ та (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Проте у матеріалах даної справи виписка по картковому рахунку відсутня. Будь-яких інших первинних документів на підтвердження здійснення між сторонами господарських операцій, зокрема перерахунку банком кредитних коштів та використання цих коштів відповідачем, позивач не надав. Посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити обставини видачі кредиту та його розміру, а також розмір заборгованості по кредиту та правильність його визначення. Відтак позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з підстав його недоведеності. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підстав наведеного та

Outcome: dismissed