Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, йому 61 рік. За станом здоров`я він не може працювати, розмір його пенсії становить 2100 гривень. Єдине його джерело існування - пенсія за інвалідністю, розмір якої є недостатнім для задоволення його мінімальних життєвих потреб та придбання ліків. Останні роки він тяжко хворіє та стан його здоров`я суттєво погіршився, в зв`язку з чим він потребує постійного лікування та вживання ліків. Він має захворювання на діабет другого типу та гіпертонічні захворювання. Йому необхідно харчуватись за спеціальною дієтою. Все це він сплачує самотужки, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Позивач отримує субсидію, однак йому самому важко утримувати будинок. Відповідач по справі [PERSON] є його сином. Позивач зазначає, що відповідач знаходиться в працездатному стані та віці, власної сім`ї він не має, а тому може надавати йому допомогу та сплачувати на його користь аліменти у розмірі 1/4 від власного заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2023 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області інформацію про розмір отриманого доходу за 2023 рік [PERSON] ; витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області інформацію про розмір отриманого доходу за 2023 рік [PERSON] 25 жовтня 2023 року на виконання вимог ухвали Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2023 року заступником начальника Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України Німим О. надано інформацію про доходи за період з 01 липня 2023 року по теперішній час відносно [PERSON] 17 листопада 2023 року начальником головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасовим В. надано інформацію, щодо нарахованої [PERSON] заробітної плати/доходу, грошового забезпечення за 2023 рік. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що розмір його пенсії становить щомісячно 2520 гривень, однак зазначеної пенсії недостатньо для задоволення його життєвих потреб та придбання ліків, інших доходів він не має. Позивач зазначає, що в нього є два сини, які не надають йому допомогу, тому він був вимушений до них звернутися з окремими позовами про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області та Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] є батьком відповідача по справі [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданого 27 березня 1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова). [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи та пенсіонером, вид пенсії по інвалідності 2 групи за загальним захворюванням (пенсійне посвідчення № [NUMBER] , видане 20 червня 2018 року Пенсійним фондом України). Як вбачається з довідки про доходи №7724 9075 8173 1764 від 24 січня 2023 року [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2100 гривень щомісячно (за жовтень 2002 року - січень 2023 року). Судом встановлено та визнано позивачем, що розмір пенсії [PERSON] станом на теперішній час становить 2520 гривень. Як вбачається з довідки №311, виданої 13 березня 2023 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] мешкає один в будинку за адресою: [ADDRESS] та є власником зазначеного будинку. Позивач отримує житлову субсидію,що визнано останнім в судовому засіданні. Відповідно до довідки №4, виданою 27 травня 2013 року лікарем Коротичанської медичної амбулаторії, [PERSON] встановлено наступний діагноз атеросклеротический кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, дисциркуляторна гіпертонічна енціфалопатія ІІ ступеню з астенічним синдромом. Цукровий діабет ІІ типу, середньої тяжкості. Ожиріння ІV ступеню. Атеросклероз судин сітківки обох очей. Вертеброгіний остеохондроз ПОП. Потребує постійного медичного лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Із змісту статті 202 СК України вбачається, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону (ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Згідно роз`яснень, наданих у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Згідно з частиною 2 статті 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином, право на утримання від дочки, сина батьки матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є, зокрема, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Відтак, потреба у матеріальній допомозі ставиться в залежність від розміру державного утримання і від прожиткового мінімуму. Під час судового розгляду позивачем не надано суду доказів щодо його потреби у матеріальній допомозі. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні. Під час судового розгляду судом встановлено, що розмір пенсії позивача становить 2520 гривень. Відтак, матеріали справи свідчать про те, що позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач також є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та отримує житлову субсидію. Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої доводи щодо заявленого позову,посилався на його захворювання на цукровий діабет,гіпертонічну хворобу, що потребує значних витрат на ліки, а також надав на підтвердження зазначених доводів медичну документацію, датовану 2013 роком. Між тим, потреба хворих на діабет частково забезпечується державою за розробленою програмою, як і потреба в санаторно-курортному лікуванні. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували або спростовували отримання ним безкоштовних ліків на лікування. Крім того, позивачем не надано жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, які він несе у зв`язку з лікуванням. Надані медичні документи щодо стану здоров`я позивача, які датовані 2013 роком, не підтверджують обставин його щомісячних витрат на лікування, які перевищують його дохід у вигляді пенсії. Позивачем не надано доказів того, що його пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування тощо, не надано доказів того, що матеріально-побутові умови проживання позивача нижчі за визначені законом стандарти. Відтак, суд погоджується з тим фактом, що позивач є непрацездатним, дійсно має ряд захворювань, які передбачають матеріальні витрати, однак позивачем не доведені обставини, що є необхідними для застосування ст.ст. 202-205 СК України, що, між тим, не позбавляє останнього права звернутися з вимогами на підставі ст. 203 Сімейного Кодексу та надати докази додаткових витрат, яка передбачає участь повнолітніх дітей у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру. Сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання йому утримання. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed