Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що на праві приватної власності їй належить земельна ділянка, площею 0,754 га, яка розташована в [ADDRESS] . На даний час, на вказане майно накладений арешт. З відповіді відповідача вбачається, що виконавчі провадження щодо позивача відсутні. Інформацію про ВП в межах якого накладено арешт на майно отримати на даний час неможливо. Відтак, в органу ДВС немає законних підстав скасування обтяжень. Зважаючи на обмеження позивача в реалізації прав власності, остання просить зняти арешт з нерухомого майна в судовому порядку. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк не подав. Відтак, суд вбачає за можливе розглянути справу за його відсутності, та згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК ухвалює заочне рішення. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 29 січня 2003 року, позивач є власником земельної ділянки, площею 0,7554 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради Луцького району Волинської області ( [ADDRESS] (а.с.21а). З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна позивача (в т.ч. зазначеної земельної ділянки) наявні записи про обтяження № 8111984 (підстава обтяження: постанова ст. д/в ВДВС Луцького РУЮ б/н від 24.10.2008), № 9024827 (підстава обтяження: постанова заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ б/н від 04.09.2009), № 9566735 (підстава обтяження: постанова ст. д/в ВДВС Луцького РУЮ б/н від 27.02.2010). Зважаючи на дату постанов виконавця у провадженнях в рамках яких було накладено обтяження на зазначене майно, їх матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року. Згідно відповідей відповідача, на виконанні відділу перебувало шість виконавчих проваджень. Вказані провадження завершені на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. від 21.04.1999) та п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. від 02.06.2016). В межах вказаних проваджень чинні арешти відсутні. Встановити в межах якого виконавчого провадження були накладені обтяження № 8111984 (підстава обтяження: постанова ст. д/в ВДВС Луцького РУЮ б/н від 24.10.2008), № 9024827 (підстава обтяження: постанова заступника начальника ВДВС Луцького РУЮ б/н від 04.09.2009), № 9566735 (підстава обтяження: постанова ст. д/в ВДВС Луцького РУЮ б/н від 27.02.2010) не виявилось можливим, по причині відсутності його в АСВП. Станом на 17.08.2023 року виконавчі провадження по яких [PERSON] є боржником на виконанні органу ДВС не перебувають, підстав для винесення будь-яких процесуальних документів немає. Позивачу роз`яснено право зняття арешту в судовому порядку (а.с.8-10). Зі змісту позову вбачається, що наявність обтяження нерухомого майна (понад десять років) перешкоджає позивачу реалізувати право власності (щодо розпорядження майном). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Враховуючи те, що діючі виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні органів ДВС не перебувають, - існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна повністю унеможливлюють реалізацію права власності останньої. Оскільки підстави для продовження обтяження на майно відсутні, - позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved