Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

04 липня 2023 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення сплачених коштів за житлово-комунальні послуги у розмірі 6700,27 грн, судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що її колишній чоловік - [PERSON] є співвласником 1/4 частки квартири [ADDRESS] . В 2005 році відповідач вибув з квартири, а в 2009-му році шлюб між ними було розірвано. З цього часу місце проживання відповідача не відоме. З 2006-го року квартиронаймачем квартири є вона і всі договори про надання комунальних послуг в т.ч. утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладаються нею. І саме вона сплачує всі витрати по утриманню квартири. Відповідач з 2009 року на зв`язок із нею не виходить витрати по утриманню своєї власності, які вона сплачує за нього не компенсує. Відповідно до довідки КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» за період з січня 2020 року по березень 2023 року за надані послуги нею було сплачено 9895,18 гривень. Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01 жовтня 2016 року по 16 лютого 2022 року за утримання будинку та прибудинкової території було сплаченої 16905,92 грн. Загальна сума складає 26801,1 гривень. Відповідно до своєї частки у спільному майні, з відповідача на її користь має бути стягнуто 6700,27 грн. з розрахунку 26801,10 - 1/4 - 6700,27 гривень. Ухвалою суду від 07 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху.25 липня 2023 року усунуто недоліки та надано уточнену позовну заяву із зазначенням дати народження відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на веб-порталі судової влади України. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлено відповідну ухвалу. Суд, дослідивши докази в сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 1994 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , кожен по 1/4 її частки /а.с. 3/. Розпорядженням міського голови від 18 січня 2016 року №19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» пр. Леніна перейменовано в пр. Незалежності. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] /а.с. 4-5/. Типовий договір на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладено із КП «ЖЕО» з [PERSON] /а.с. 14-15/. У квартирі [ADDRESS] станом на 17 квітня 2023 року /а.с. 6/ зареєстрована [PERSON] , її чоловік [PERSON] з 08 вересня 2005 року вибув /а.с. 6/. Відповідно до довідки КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» №62 від 10 квітня 2023 року /а.с. 8/ [PERSON] за період з січня 2020 року по березень 2023 року за надані послуги, за які нею сплачено 9895,18 гривень. Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2016 року по 16.02.2022 року за утримання будинку та прибудинкової території було сплачено 16905,92 грн /а.с. 9-11/. Загальна сума сплачених коштів складає 26801,10 гривень Частиною першоюстатті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. У частині першій статті 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). У постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 Верховний Суд погодився із висновками апеляційного суду про те, що хоча один із співвласників квартири зареєстрований в ній, проте не проживає і не користується послугами з газопостачання, водовідведення та водопостачання, а також постачання електричної енергії, а тому вартість цих послуг стягненню не підлягає. Разом з тим, оскільки послугами, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири, є послуги з опалення та утримання будинку і прибудинкової території, то з відповідача слід стягнути 1/2 частину коштів, сплачених за ці послуги іншим співвласником. Виходячи із того, що відповідач як співвласник квартири і споживач послуг, не оплачує надані послуги з утримання квартири.. однак зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, та на даний час продовжує не сплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру, яка належить йому на праві спільної часткової власності. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки співвласник квартири зобов`язаний приймати участь у сплати житлово-комунальних послуг, а позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с. 16/.

Outcome: approved