Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та заміни сторони у виконавчому провадженні. В заяві зазначає, що [PERSON] , [INFO] є її рідною сестрою, яка трагічно загинула 8 квітня 2022 року, через збройну агресію Російської федерації, під час обстрілу залізничного вокзалу міста Краматорськ, Донецької області. [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями за Законом всього майна, яке належало їх матері [PERSON] за життя. Після смерті [PERSON] , позивач була призначена опікуном над своїми племінниками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , за життя була стягувачем за виконавчим провадженням ВП № 59229046 (виконавчий лист № ЄУН 229/419/19 виданий 27.05.2019 року Дружківським міським судом Донецької області), рішенням якого було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , грошові кошти заборгованості за договором позики в розмірі 97937 грн. 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2464 грн. 98 коп., та витрати судового збору у розмірі 980 грн.00 коп. 22 червня 2023 року заступником начальника відділу Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пайовою Ганною Валентинівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України про виконавче провадження у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] . При винесені зазначеної постанови державний виконавець не врахував відповідні вимоги щодо можливого правонаступництва стягувача, не перевірив чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав чим порушив права на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання виконавчого листа за № 229/419/19 від 27.05.2019 року. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Про те що, виконавчий лист повернуто, а провадження закрито їй стало відомо 27 листопада 2023 року коли її батько [PERSON] , [INFO] , діючи від її імені на підставі довіреності від 07 листопада 2023 року, звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з питанням щодо припинення перерахування коштів від [PERSON] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 1 грудня 2023 року заяву було прийнято до провадження та призначено розгляд заяви. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , про розгляд справи без їх участі. Суд розглядає заяву за відсутністю учасників справи, що відповідає положенню ч.3 ст.442 ЦПК України, відповідно до якої неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року по справі ЄУН 229/419/19, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики було частково задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти заборгованості за договорами позики в розмірі заборгованості в сумі 97937 грн. 74 коп. та судові витрати за сплату судового збору у розмірі 980 грн. 07 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2464 грн. 98 коп. 27 травня 2019 року Дружківським міським судом Донецької області було надано виконавчі листи ЄУН 229/419/19, для пред`явлення для виконання. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 59229046 від 22 червня 2023 року, заступником начальника відділу Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пайовою Г.В., виконавче провадження з примусового виконання було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] . Факт, того що [PERSON] та [PERSON] є сестрами підтверджується наступними документами: копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] відповідний актовий запис № 76 від 30.08.1983 року; копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 77 від 30.08.1983 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 381 від 04 серпня 2009року, [PERSON] народилась [INFO] , мати якої є [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 412 від 03 жовтня 2013 року, [PERSON] народилась [INFO] , мати якої є [PERSON] . Згідно копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 3358 від 31.05.2022 року, [PERSON] [INFO] , померла [INFO] в м. Краматорськ Донецької області. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 184 від 20.05.2022 року, малолітнім [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 188 від 24.05.2022 року, [PERSON] була призначена опікуном над своїми племінниками: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 3641 від 23 серпня 2023 року, свідоцтва про право на спадщину за законом № 3642 від 23.08.2023року, [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями за законом всього майна яке належало їх матері [PERSON] за життя, а саме: грошових внесків з належними відсотками, компенсаційними сертифікатами та квартири. Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом. Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України). Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а відповідно до ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 513 ЦК України слідує, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи комплексного аналізу статей 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом правонаступництва, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора. Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то в п.5 ст.15 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї і сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч.3 ст. 18 Закону). Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення. Частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду. Згідно з пунктом 3 частини першої та другої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій. Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковане згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17. В ході примусового виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 31.05.2022 року, [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 3358. Залишок боргу за виконавчим документом складає 50889,99 грн. При цьому, матеріали справи не містять відомостей звернення державного виконавця до компетентних органів/осіб для отримання інформації про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Так, державним виконавцем не вчинено дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Враховуючи зазначене вище, оскільки дані спірні правовідносини допускають правонаступництво, так як є зобов`язанням із сплати грошових коштів, державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого стягувача, як сторони виконавчого провадження, її спадкоємцями, не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved