Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 77500 грн, що складає частку транспортного засобу, відчуженого без згоди позивача, як іншого з подружжя. Позовні вимоги\~обгрунтовані тим,\~що позивачка\~та відповідач\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі\~з 02.05.2005\~року по\~03.01.2020\~року.\~Рішенням Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 03.12.2019\~року шлюб\~між позивачкою\~та відповідачем\~розірвано,\~вирішено питання\~стягнення аліментів.\~Питання поділу\~майна між\~колишнім подружжям\~не вирішено.За\~період перебування\~в шлюбі\~сторонами набуто\~наступне майно:\~квартира [ADDRESS] ;\~транспортний засіб\~марки AUDI\~модель А6,\~номер шассі\~ [NUMBER] ,\~об`єм\~двигуна 2496,\~колір чорний.\~Квартира набута\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Рівненського\~міського нотаріального\~округу Стафійчук\~С.Є.\~22.05.2013\~року за\~реєстровим №\~401.\~Транспортний засіб\~марки AUDI\~модель А6,\~придбано 14.02.2019\~року,\~зареєстровано в\~Єдиному державному\~реєстрі транспортних\~засобів на\~підставі вантажної\~митної декларації\~№ UA\~204010/2019/205411\~від 14.02.2019.\~У спірній\~квартирі співвласниками\~якої є\~сторони,\~проживають на\~даний час\~позивачка,\~відповідач та\~їх діти.Автомобіль марки AUDI модель А6, що придбано в період шлюбу, було відчужено відповідачем без згоди позивачки 04.08.2020 року. Позивачці відомо, що продаж здійснено за 6000,00 доларів США, однак з інформації отриманої з ТСЦ 5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області, вбачається що відповідачем під час оформлення договору купівлі продажу авто вказано вартість 20000,00 грн., що є очевидно такою, яка не відповідає вартості транспортного засобу вказаної моделі та стану авто. Відповідно до довідки ПП «ОЦІНКА» № 01/22/02 від 22.02.2023 середня ринкова вартість технічно справних КТЗ марки AUDI модель А6,1998 р.в., об`єм двигуна 2496 см.куб, тип пального - дизель, на вторинному ринку України становить величину, що коливається від 140000 грн. до 155000 грн. Відповідно до інформації з відкритих джерел інформації подібні авто відчужуються за ціною еквівалентною 5230 \~ \~ \~ \~доларів США. Ухвалою суду від 03.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено перше судове засідання на 07.09.2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила відмовити в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошової компенсації частки автомобіля в розмірі 77500 гривень, визнав повністю, до позовних вимог [PERSON] про визнання за позивачем права власності на частку квартири [ADDRESS] , просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Подану заяву про застосування строків позовної давності мотивував тим, що шлюб між сторонами розірвано 03.12.2019 року, позивачу ще при розірванні шлюбу було відомо про існування квартири та автомобіля, які нібито набуті сторонами в період шлюбу, позову про поділ майна не пред`являла. Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони з 02 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2019 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03 січня 2020 року. Положеннями ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.\~61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, за загальним правилом, придбане сторонами під час шлюбу майно є їх спільною сумісною власністю, а отже може бути поділене між ними. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Судом встановлено, що за період перебування у шлюбі, сторонами набуто квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стафійчук С.Є. Покупцем за вказаним договором зазначений відповідач [PERSON] , продавцем [PERSON] 22 травня 2013 року право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до копії вантажо-митної декларації UA204010/2019/205411 від 14.02.2019 року та відомостей ТСЦ 5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області Головного сервісного центру МВС від 30.11.2022 року № 31/59з-17-5641-2022 відповідачем [PERSON] придбано автомобіль марки AUDI модель А6, номер шассі [NUMBER] , об`єм двигуна 2496, колір чорний. Копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 7162/20/015234 від 21.07.2020 року стверджується продаж спірного автомобіля. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ст. 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18). Зважаючи на викладене, доведеним обсягом спільного сумісного майна подружжя, що підлягає поділу по частці кожному, судом визнається квартира [ADDRESS] , та автомобіль марки AUDI модель А6, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 2496, колір чорний. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне. Згідно з ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно з ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В свою чергу, щодо початку перебігу позовної давності в даній категорії справ Верховний Суд у своїй Постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 758/5454/18 зазначив, що вирішуючи питання про початок перебігу строку позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, бо саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Неподання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя. Окрім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26 січня 2022 року у справі № 215/5672/20 дійшов правового висновку, що початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106. 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними. Представник відповідача у своїй заяві про застосування позовної давності вказав, що 03 січня 2020 року набрало законної сили рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами, який був зареєстрований 02 травня 2005 року. З часу розірвання шлюбу до часу подання позовної заяви про поділ майна минуло більше трьох років, позивач була обізнана про існування спільного майна, яке не поділене між ними, із позовом до суду не зверталась. У судовому засіданні з"ясовано, що після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати спільно у спірній квартирі. Із пропозицією досудового врегулювання спору про поділ спільного майна представник позивача звернулась до відповідача 27.07.2022 року та повторно 31.10.2022 року. Йому було запропоновано добровільно поділити майно шляхом звернення до нотаріуса для укладення договору або шляхом сплати грошової компенсації, однак відповідач жодних дій щодо врегулювання спору у строк, що зазначений у пропозиції, а саме 10 листопада 2022 року, не вчинив. Таким чином, про порушення свого майнового права позивач [PERSON] дізналась після 10 листопада 2022 року. Із вказаним позовом представник позивача звернулась до суду 29 червня 2023 року, тобто в межах строку позовної давності, а тому такий строк позивачем не пропущено. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності до спору про поділ майна подружжя, про який просить представник відповідача у своїй заяві, немає. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3957,99 грн., у зв`язку із задоволенням позову, в порядку ст. 141 ЦПК України, він підлягає до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved