Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог) скасувати державну\~реєстрацію права\~власності на будинок [ADDRESS] за колгоспом ім. Комінтерну, здійснену на підставі реєстраційного посвідчення, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 08.09.1987 №170 (зареєстровано в БТІ 23.09.1987 під реєстровим №2291) та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 77,9 кв.м, житловою площею 56,4 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 21,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай гараж, вбиральня, огорожа, ворота/хвіртка, вимощення, водопровід, що знаходяться по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі ордеру №581, виданого Радою народних депутатів міста Іванків 22 грудня 1994 року та довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області №181 від 28.04.2023 року. У зв`язку з цим, позивачем було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок та у вересні 2020 року він звернувся до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» з проханням надати інформацію щодо реєстрації права власності. Відповідно до інформації з БТІ, право власності на будинок [ADDRESS] реєструвалося за колгоспом ім. Комінтерна на підставі реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 08.09.1987 №170 (зареєстровано в БТІ 23.09.1987 під реєстровим №2291). Також, зазначає, що державним реєстратором Іванківської селищної ради було відмовлено позивачу у реєстрації права власності, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, після чого державний реєстратор запропонував позивачу звернутися до суду для захисту його майнових прав. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П. від 28 червня 2023 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач та його представник адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити повністю. Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, представниками подано до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади села Запрудка житлових будинків» від 20 вересня 2010 року №У-45-2788 було прийнято до комунальної власності територіальної громади села Запрудка в особі Іванківської селищної ради житлові будинки в [ADDRESS] . Рішенням Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області «Про затвердження актів приймання-передачі» від 27.03.2012 року №VI-29-968 було затверджено акт прийому-передачі житлового будинку, зокрема по [ADDRESS] , балансовою вартістю 8028 грн, до комунальної власності територіальної громади села Запрудка в особі Іванківської селищної ради. Згідно ордеру №581, виданого Радою народних депутатів міста Іванків 22 грудня 1994 року право на заняття житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надано [PERSON] , на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів міста Іванків від 22.12.1994 року. Рішенням Іванківської селищної ради Київської області «Про перейменування вулиць та провулків населених пунктів Іванківської селищної ради» від 14 квітня 2016 року №VII-10-209, [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , який виготовлений ТОВ «ПРОЕКТ БУД ПЛЮС» станом на 10.08.2018 р., житловий будинок складається з наступних приміщень, а саме: коридору загальною площею 8,9 кв.м., котельні 2,4 кв.м., кладової 3,3 кв.м., чьотирьох житлових кімнат 13,5 кв.м., 11,9 кв.м., 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м. та кухні 6,9 кв.м. При цьому загальна площа всіх приміщень становить 77,9 кв.м., житлова площа 56,4 кв.м., допоміжні приміщення 21,5 кв.м. Окрім того, біля даного будинку наявні господарські будівлі та споруди, зокрема, сарай (в технічному паспорті літера «Б», «Д», «Е»), гараж (літера «В»), вбиральня (літера «Г»), огорожа (№1), ворота/хвіртка (№2), вимощення («І»), водопровід («ІІ»). Як зазначено у листі КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» №1596 від 05.10.2020 року право власності на будинок [ADDRESS] реєструвався за колгоспом ім.Комінтерна на підставі реєстраційного посвідчення, видано на підставі рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 08.09.1987 №170 (зареєстровано в БТІ 23.09.1987 під реєстровим номером 2291). Окрім того, відповідно до довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області №181 від 28.04.2023 року будинок [ADDRESS] зареєстрований на ім`я [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] , погосподарська книга №5, сторінка 365). Також встановлено, що позивач зареєстрований будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України позивача. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Іванківської селищної ради Гніденком А.В. було відмовлено позивачу у реєстрації права власності, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема, право власності на заначений житловий будинок зареєстровано за колгоспом ім. Комінтерна, що унеможливлює реєстрацію заявленого права, на що вказує рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №67909921 від 07.06.2023 року. Так, у пункті 2 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, який затверджений постановою КМ України від 06.11.1995 р. № 891 зазначено, що передачі у комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду (крім гуртожитків). Відповідно до статті 41\~Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передача об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Ініціатива щодо передачі об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Указом Президента України «Про деякі заходи щодо поліпшення умов господарювання недержавних сільськогосподарських підприємств» від 9 березня 2000 року № 398/2000 постановлено Раді Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям із залученням у встановленому порядку органів місцевого самоврядування здійснити відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», інших актів законодавства України організаційні заходи щодо: безоплатної передачі протягом 2000 року у комунальну власність житлового фонду та інших об`єктів соціальної інфраструктури, включаючи об`єкти незавершеного будівництва (далі - об`єкти соціальної інфраструктури), які належать сільськогосподарським кооперативам, приватним (приватно-орендним) сільськогосподарським підприємствам, селянським (фермерським) господарствам, господарським товариствам, а також іншим сільськогосподарським підприємствам, які засновано на приватній власності (далі - недержавні сільськогосподарські підприємства), із збереженням мережі та функціонального призначення об`єктів соціальної інфраструктури. Цим Указом встановлено, що заходи повинні здійснюватися за згодою недержавних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 8 постанови КМ України «Про поетапну передачу у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності» від 5 вересня 1996 р. № 1060 передбачено, що передача об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність здійснюється відповідно до Положення про порядок передачі у комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою № 891, за яким передача житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємства, провадиться за його згодою та за згодою відповідної сільської ради. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, право на заняття житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надано [PERSON] , на підставі ордеру №581, виданого Радою народних депутатів міста Іванків 22 грудня 1994 року. Житловий будинок [ADDRESS] був прийнятий до комунальної власності територіальної громади села Запрудка в особі Іванківської селищної ради на підставі звернення до Іванківської селищної ради директора ПВКП «Авіс» від 20.09.2010 року, як правонаступника КСП ім. Комінтерну, з проханням останнього вирішити питання щодо взяття на баланс селищної ради житлових будинків, розташованих в с.Запрудка, які стоять на балансі зазначеного підприємства. Також, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] зареєстрований на ім`я [PERSON] , і що позивач, з 1995 року постійно проживає в даному будинку. Окрім того, за приписами п.п.1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Аналогічні правові висновки наведені у постанові від 13.10.2021 у справі №911/1968/20 Верховний суд зазначив, що відповідно до положень частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Як вбачається з листа КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» №1596 від 05.10.2020 року право власності на будинок [ADDRESS] ще досі зареєстровано\~за колгоспом\~ім.Комінтерна,\~на підставі реєстраційного посвідчення, видано на підставі рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 08.09.1987 №170 (зареєстровано в БТІ 23.09.1987 під реєстровим номером 2291), при цьому дана реєстрація не була скасована чи змінена при передачі житлового фонду у комунальну власність територіальної громади села Запрудка, тобто є дійсна, що є перешкодою у реєстрації права власності за позивачем вищевказаної квартири у Державному реєстр речових прав на нерухоме майно і тому, для повного захисту прав позивача, підлягає скасуванню судом. Також, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що позивач правомірно набув право на зайняття вищевказаного житлового будинку в с.Запрудка, однак наявні перешкоди у реєстрації за ним права власності на вказаний будинок, оскільки він зареєстрований за іншою юридичною особою, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на будинок та скасування державної реєстрації за колгоспом ім.Комінтерна є законними та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки позивач у своєму позові просив судовий збір, який сплачений ним при подачі вказаного позову, залишити за ним, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд,\~судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved