Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач вказує, що [PERSON] являється матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Він являється батьком дітей. З відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Відносини між ними погіршились та 01 серпня 2023 року шлюб було розірвано. Позивач був мобілізований на ЗСУ, а діти залишились проживати з відповідачкою, яка не доглядала за дітьми, в зв`язку з чим діти проживали тривалий час з її матір`ю. Відповідачка з травня 2023 року залишила дітей проживати зі своєю матір`ю, а саме перейшла мешкати до іншого чоловіка. З того часу вона взагалі з дітьми не спілкувалась, не цікавилась їх розвитком, будь-якої допомоги на їх утримання не надавала, їх вихованням не займалась. Після отримання поранення він повернувся на реабілітацію та проживає в своєму будинку разом із дітьми. Відповідач тривалий час не спілкується з дітьми, самоусунулася від виховання та догляду за дітьми, не займається їх вихованням, не спілкується з ними, не надає дітям матеріальної допомоги. Діти проживають із позивачем, який є їх батьком та знаходиться на його утриманні. Відповідач зловживає алкогольними напоями, не відвідує дітей, не цікавиться їх розвитком та вихованням, матеріально не утримує та не відвідує їх, з позивачем взагалі не спілкується. Тому, просив суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні надали аналогічні пояснення та свої вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заперечень не надала, хоча була повідомлена про день, час та місце судового розгляду відповідно до ст. 128-130 ЦПК України, про що свідчить її особистий підпис в матеріалах справи про повідомлення про дату слухання справи (а.с. 55). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18 вересня 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному порядку. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 07 листопада 2023 року. В зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було призначено на 20 листопада 2023 року. 20 листопада 2023 року відповідач написала заяву про відкладення слухання справи в зв`язку з її хворобою. З довідок КНП «Любашівська БЛІЛ» видно, що [PERSON] в період із 17 листопада 2023 року по 20 листопада 2023 року за медичною допомогою не зверталась. 29 листопада 2023 року відповідач, будучи повідомлена про день, час та місце слухання справи під особистий підпис, в судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не надала, в зв`язку з чим судом було вирішено за згодою позивача ухвалити заочне рішення по справі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] народилась [INFO] її батьком є позивач по справі - [PERSON] , а матір`ю - відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 9). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] народився [INFO] його батьком є позивач по справі - [PERSON] , а матір`ю - відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 10). З довідки Любашівської селищної ради № 424 від 04 вересня 2023 року видно, що діти [PERSON] , [PERSON] проживають разом із батьком - [PERSON] (а.с. 15). Із службової характеристики від 07.09.2023 року видно, що [PERSON] , є військовослужбовцем, позитивно характеризується (а.с. 17). З акту обстеження умов проживання від 10 листопада 2023 року видно, що [PERSON] проживає із дітьми [PERSON] та [PERSON] в будинку про [ADDRESS] . У вказаному будинку створені належні умови для проживання, діти забезпеченні одягом та всім необхідним (а.с. 18). З висновку служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 23.10.2023 року № 01-24/593 видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та прийнято рішення, що в інтересах дітей доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , так як вона вихованням дітей не займається, ніякої допомоги дітям не надає, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей (а.с. 32-34). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили . Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з травня 2023 року проживає разом із своїми дітьми: [PERSON] та [PERSON] та здійснює за ними догляд. Діти відвідують школу та дитячий садок, характеризуються позитивно. Діти охайні доглянуті (а.с. 12, 16, 48-51). З акту обстеження умов проживання від 10 листопада 2023 року видно, що [PERSON] проживає із дітьми [PERSON] та [PERSON] в будинку про [ADDRESS] . Умови проживання дітей належні, діти забезпечені всім необхідним. Діти знаходяться на утриманні батька. Мати дітей [PERSON] з дітьми на проживає, не спілкується та ніякої допомоги не надає, участі у їх вихованні не приймає. З висновку служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 23.10.2023 року № 01-24/593 видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та прийнято рішення, що в інтересах дітей доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , так як вона вихованням дітей не займається, ніякої допомоги дітям не надає, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей (а.с. 32-34). Із постанови Любашівського районного суду Одеської області від 04 липня 2023 року видно, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КпАП України - невиконання батьками обов`язків, щодо виховання дітей, а саме за те, що вона залишила малолітніх дітей самих без догляду вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її донькою. [PERSON] проживала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та мають двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] перебуває в лавах ЗСУ, а діти проживали разом із [PERSON] . Вона неодноразово приходила до неї додому та бачила, що її донька [PERSON] погано дивиться за дітьми, а саме: в будинку було брудно, у дітей не завжди була приготовлена їжа, залишала їх самих вдома, незважаючи на їх малолітній вік. В травні 2023 року до неї зателефонував [PERSON] та попросив подивитись де діти, так як він не може ні до кого додзвонитись. Вона із співмешканцем приїхали в с.Любашівка Подільського району Одеської області та знайшли [PERSON] в компанії разом із дітьми. [PERSON] була в неадекватному стані, чи в алкогольному, чи в наркотичному сп`янінні. В зв`язку з цим, вона забрала дітей до себе додому. Після цього, [PERSON] до неї та до дітей жодного разу не приходила. Коли [PERSON] повернувся до с.Любашівка Подільського району Одеської області, то діти стали проживати з ним. Він за ними доглядає, утримує їх та виховує. Свідок [PERSON] пояснив, що він співмешкає з [PERSON] і неодноразово був вдома у [PERSON] . В будинку було брудно, за дітьми вона погано дивилась, залишались їх самих, зловживала алкогольними напоями, перейшла проживати до іншого чоловіка та зовсім залишила дітей. В травні 2023 року він разом із [PERSON] знайшов [PERSON] разом із її дітьми в компанії. [PERSON] , була в неадекватному стані. Вони забрали дітей і поїхали додому. Після цього, [PERSON] не телефонувала до дітей та не приходила. Діти в даний час проживають із батьком, який дивиться за ними. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засідання пояснили, що особисто знайому із [PERSON] . Після того, як [PERSON] виїхав у іншу місцевість в зв`язку із службою в ЗСУ, [PERSON] погано дивилась за дітьми: в будинку було брудно, пиячила, не готувала дітям їжу, діти були неохайні, могли не відвідувати школу та дитячий садок, залишали їх самих вдома, незважаючи на їх вік, забувала забрати доньку зі школи. В травні 2023 року вона залишила дітей та перейшла проживати до іншого чоловіка і з того часу взагалі не цікавиться дітьми, їх розвитком. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своїх двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно дітей. Крім того, [PERSON] , необхідно роз`яснити, що в разі зміни її поведінки, ставлення та відношення до дітей, вона вправі звернулись до суду відповідно до ст. 169 СК України з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не заявляли вимогу про розподіл судових витрат, а тому їх необхідно залишити за сторонами.

Outcome: approved