Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.10.1992 року між ними було укладено шлюб, який був зареєстрований Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 58. Від шлюбу неповнолітніх дітей у подружжя не має . Подружні відносини між сторонами фактично розірвані, спільного господарства не ведуть з липня 2023 року . Причиною розлучення зазначає те, що сімейні стосунки припинились внаслідок того, що між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, подальше спільне проживання стало неможливим, що суперечить їхнім інтересам . Питання щодо розподілу майна між сторонами буде вирішуватись після розірвання шлюбу . Просив суд розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 10.10.1992 року Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 58 та стягнути з відповідачки судові витрати . 01.11.2023 ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначеням справи до судового засідання на 30.11.2023 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився,\~через канцелярію\~суду подав\~\~ заяву,\~ в\~якій просив\~ розглядати\~справу у\~його відсутність\~та задовольнити\~позовні \~вимоги . Зазначив, що наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згоден . Відповідач \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст.\~128,\~130 Цивільного процесуального кодексу України,\~як вбачається з повідомленням про вручення рекомендованого листа з судовою повісткою, яке повернулось на адресу суду, адресат отримала 04.11.2023 повістку про виклик до суду. У відповідності до відповіді з Єдиного демографічного реєстру №1298522 від 31.10.2023 слідує, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , (а.с.-15). За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.1992\~року між\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено шлюб,\~який був\~зареєстрований Побузькою\~селищною радою\~Голованівського району\~Кіровоградської області,\~актовий запис\~№ 58(а.с.11). Від шлюбу неповнолітніх дітей у подружжя не має . Подружні відносини між сторонами фактично розірвані, спільного господарства не ведуть з липня 2023 року . Причиною розлучення зазначає те, що сімейні стосунки між сторонами припинились внаслідок того, що між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, а тому подальше спільне проживання сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам. Питання щодо розподілу майна між сторонами буде вирішуватись після розірвання шлюбу . Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] не зверталась до суду з вимогою про зміну прізвища після розірвання шлюбу, тому суд залишає відповідачці прізвище « [PERSON] ». \~Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача. Як вбачається з наданої квитанції від 27.10.2023 року, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий\~збір\~в розмірі 1073 грн. 60 коп., виходячи з розміру, встановленого підпункту 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, а тому з відповідача на користь позивача стягується сплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 1073 грн. 60 грн. Викладене підтверджується матеріалами справи, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved