Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , який згодом було уточнено та остаточно просить стягнути з [PERSON] , уродженця м. Еліста Калмикії, [INFO] на - користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня ухвалення судового рішення та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто, до [INFO] . Стягнути з [PERSON] , уродженця м. Еліста Калмикії, [INFO] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 1500,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 серпня 2020 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 214. В шлюбі у подружжя народилася дитина - [PERSON] [INFO] . З січня 2023 року позивачка з сином проживають окремо від відповідача, сімейно-шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з цього періоду, сумісного господарства не ведуть. В даний час позивачка звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач матеріальну допомогу не здійснює, його не цікавлять щоденні турботи, пов`язані із вихованням сина, як і той факт, що сина потрібно годувати, одягати, розвивати. Сину [PERSON] , [INFO] виповнився лише один рік, тому позивачка не може працювати, бо знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Єдиним доходом позивачки є кошти від управління праці та соціального захисту на утримання сини та соціальна допомога як ВПО. Однак цих коштів не достатньо для забезпечення нормального життєвого рівня сім`ї та утримання дитини, яка потребує постійного догляду. Позивачці нікому фізично допомогти з вихованням сина, щодобово вона постійно знаходиться з сином, отже позбавлена можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. Позивачці не відомо чи відповідач в даний час працює, стягнень з нього ніяких не проводиться, отож відповідач спроможний надавати позивачці матеріальну допомогу, але добровільно не бажає цього робити. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Щодо отримання позивачем професійної правничої допомоги в позові зазначається, що витрати, пов`язані з розглядом справи у суді, по даній справі, складають 1500,00 грн. - це витрати позивача на професійну правничу допомогу. Так, згідно з Договором № б/н про надання правової допомоги від 05.04.2023 року позивачка уклала договір із адвокатом. Предметом Договору № б/н про надання правової допомоги від 05.04.2023 року є забезпечення захисту, свобод, прав і законних інтересів позивачки під час розгляду справи за її позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у тому числі з правом складання судових документів, представництва інтересів позивачки у суді, тощо. Відповідно до п. 3.2 Договору № б/н від 05.04.2023 року, гонорар адвоката складає 1500,00 грн., пунктом 3.6. Договору № б/н від 05.04.2023 р передбачено, що позивачка сплачує адвокату гонорар в день укладення договору. Позивачка сплатила гонорар адвоката, що підтверджується відповідним платіжним документом. Таким чином, станом на день звернення до суду із цим позовом орієнтовна сума судових витрат складає: 1500,00 грн. 23.08.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач не проживає разом з малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] , належну матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає, відповідач самостійно утримує малолітню дитину та забезпечує її усім необхідним для всебічного розвитку, матеріально відповідач спроможній лише надати допомогу малолітньої дитині та собі, позивачка отримує кошти переміщеної особи та за інвалідність, які покривають лише її особисті витрати. Тому вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 27.11.2023 року позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, також зазначила, що відносини між сторонами трохи поліпшилися, вирішується питання щодо залишення позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини без розгляду. У заяві від 17.10.2023 представник відповідача зазначає, що Дитина - [PERSON] , [INFO] , як проживав так і проживає разом із позивачкою. На підтвердження цього факту є акт від 6.10.2023 р, яким підтверджено факт проживання позивачки разом із дитиною. Відповідач після отримання копії позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення з нього на її користь аліментів, почав звертатися до органів опіки та піклування з приводу того, що начебто позивачка вживає спиртні напої, не доглядає за сином. Так, 12 жовтня 2023 року служба у справах дітей відвідала сім`ю позивачки, про що складений Акт 374/02-20. Згідно цього Акту, були досліджені явочним способом комісією житлово-побутові умови позивачки і дитини. Комісією встановлено, що позивачка [PERSON] проживає разом із дитиною [PERSON] за тимчасовою адресою: [ADDRESS] . На момент відвідування у 2 кімнатній квартирі за вищевказаною адресою були присутні мати дитини - [PERSON] та її малолітній син [PERSON] . В квартирі прибрано, охайно, є все необхідне для проживання, виховання дитини. [PERSON] одягнений в чистий одяг, відповідно до його віку та сезону. Дитина в гарному настрої, контактна, тягнеться до матері. Між дитиною та матір`ю теплі відносини, присутній емоційний та тілесний контакти. Мати створює всі умови для сина належним чином. Тобто, цей документ є належним та допустимим доказом того, що дитина проживає саме з позивачкою. 13 жовтня 2023 року [PERSON] виповнилося 2 роки. І згідно наданих позивачкою фото, свій другий день народження син був саме з мамою - позивачкою у справі. Із поданих відповідачем документів, вбачається, що відповідач після звернення позивачкою до суду, з липня 2023 р почав отримувати повторно документи на дитину. А той факт, що Акт обстеження умов проживання № 120 від 01.08.2023 р та довідка виконкому № 728 від 25.07.2023 р складені на підставі заяви відповідача, лише засвідчують, що позивачка не перешкоджає відповідачу спілкуватися з сином. Факт того, що 24.07.2023 р відповідач попросив погуляти з дитиною та в цей час, без відома позивачки, оформив нову довідку ВПО для дитини, як і наговір на позивачку, що вона вживає спиртні напої, свідчить лише про те, що відповідач не бажає прийняти той факт, що спільної сім`ї вже не має і позивачка ніколи не буде жити сумісно із відповідачем. Одночасно звертає увагу суду, що відповідачем не надано жодного доказу неможливості ним надавати матеріальну допомогу позивачки з дитиною. Відповідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру судових справ судової влади України, відповідач [PERSON] подав два однакових позови до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з різницею в тому, що у цих справах різні адвокати (представники) [PERSON] . Тобто, у [PERSON] є матеріальна можливість сплачувати аліменти дружині до досягнення дитиною трьох років. 04.12.2023 р. до судового засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, враховуючи, що докази досліджені, сторони на протязі знаходження справи в суді висловили свої позиції, приймаючи до уваги, що дитина проживає постійно з позивачкою, дитина є малолітньою, що унеможливлює працевлаштування позивачки, бо вік дитини, надто малий, щоб влаштувати дитину до дитячого садка, сторони є ВПО і з таким статусом є певні труднощі в громаді, якій зареєстрована позивачка із дитиною як ВПО, для влаштування дитини в садок, просить ухвалити рішення задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У заяві від 20.10.2023 р. представник відповідача зазначила, що акт від 16.10.2022 року не може бути визнаним судом належним доказом по справі з причини того, що він не несе інформацію щодо повноважень осіб, які його склали і, саме головне цей доказ, на мій погляд, ніяким чином не відображає все ж з якого ж часу малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] . Відсутність дати або періоду з якого проживає малолітня дитина [PERSON] разом з позивачкою навмисно не зазначена в акті від 16.10.2023 року, щоби не донести до суду правдиву інформацію з цього питання. Аналогічно не вказана дата проживання дитини разом з позивачкою за вказаною адресою і в акті відвідування від 12.10.2023 року, що не дає можливості встановити з якого часу малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою. Із довідки управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №2111105 від 19.10.2023 року зазначено, що саме [PERSON] призначена допомога на проживання внутрішньо переміщеної особі з урахуванням сина [PERSON] [INFO] з 01.08.2023 року по 31.01.2024 року у розмірі 5000 щомісячно. Тому саме відповідач надав до суду дійсні докази по справі: акт обстеження умов проживання №120 від 01.08.2023 року, складений Приютівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області та довідку виконкому Приютівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №728 від 25.07.2023 р щодо місця та часу проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та відповідача за адресою: [ADDRESS] , де зазначений період сумісного проживання відповідача і малолітньої дитини [PERSON] і які прямо вказують на місце і час проживання малолітнього [PERSON] в певний час. Обставини склалися так, що весь період починаючі з 15 серпня 2022 року до початку жовтня 2023 року відповідач дійсно проживав разом з малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] за адресою;, [ADDRESS] , а не з позивачкою за вказаною нею адресою, і лише на початку жовтня 2023 року саме відповідач звернувся до позивачки щоби вона почала все ж дійсно опікуватися дитиною через те, що йому запропонували тимчасове працевлаштування у місті Олександрія Кіровоградської області. Саме в цей період з`явилася можливість у позивачки звернутися до відповідних установ саме 12.10.23 та 16.10.23 для підтвердження факту находження малолітньої дитини [PERSON] за її адресою проживання: [ADDRESS] , до початку жовтня 2023 року у неї такої можливості не було. До цього часу відбувався лише тиск на відповідача з боку органів по захисту дітей і правоохоронних органів за заявою позивачки .Але весь цей час саме відповідач опікувався малолітнім [PERSON] утримував його і дбав про нього і у правоохоронних органів та комісії по захисту прав дітей не було ніякої можливості вчиняти які небудь примусові дії стосовно відповідача, пов`язані з утримуванням та вихованням малолітньої дитини [PERSON] . Крім того, зазначає, що відповідач двічі не звертався до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з одним і тим же предметом позову щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з участю різних фахівців представників, натякаючи на фінансову можливість відповідача. Дійсно 03.08.2023 року відповідач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з таким позовом до відповідачки-справа 398/3764/23, але 21.08.2023 року саме позивачка звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з таким же позовом до відповідача справа 398/4100/23, де представником позивача є інша особа [PERSON] і це також дає можливість стверджувати на фінансову забезпеченість позивачки при умові, що весь спірний період вона не фінансувала утримання та виховання малолітнього [PERSON] , який разом проживав з відповідачем. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 13.08.2020 року зареєстрували шлюб у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про що 13.08.2020 року складено відповідний актовий запис №214, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.8). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2021 року Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.11). Згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13.09.2023 року шлюб зареєстрований 13.08.2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 214, між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON] ) розірвано (а.с.103-104). Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Артемівськ, Донецької області є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] орган що видав 1420, 13.05.2021 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 3698 від 22.07.2021 року (а.с.5-6). [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК №782621 від 09.02.2023 р. (а.с.7). Згідно довідки від 12.04.2022 року № 3505-5000972379 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.6 на звороті). Згідно довідки від 12.04.2022 року № 3505-5000972379 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.147). Згідно довідки від 12.04.2022 року № 3505-5000973072 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.11 на звороті). Згідно довідки від 19.10.2023 року № 3505-5003002640 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.124). Як вбачається із Акту відвідування сім`ї/особи № 74/02-20 від 12.10.2023 року комісією Олександрійського міського центру соціальних служб Олександрійської міської ради Кіровоградської області з метою обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього [PERSON] було проведено відвідування особи [PERSON] який проживає за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що на момент відвідування у двокімнатній квартирі за вищевказаною адресою були присутні мати [PERSON] та її малолітній син [PERSON] (а.с.96). Згідно Акту складеного та підписаного старшим будинку, старшим під`їзду та мешканцями будинку по [ADDRESS] , в тому що тимчасово переселена особа [PERSON] , [INFO] проживає за даною адресою: [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] , [INFO] (а.с.97). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Еліста, Калмикія, є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, 01.07.2004 (а.с.9). Згідно довідки від 24.07.2023 року № 3506-7001844322 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.78). Згідно довідки від 24.07.2023 року № 3506-7001844553 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.77). Згідно Акту обстеження умов проживання №120 від 01.08.2023 року складеного та підписаного членами комісії Приютівської селищної ради за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.79). Як вбачається із довідки № 728 від 25.07.2023 року виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на підставі акту про спільне проживання осіб від 24.07.2023 року №3 про те, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 15 серпня 2022 року по теперішній час (а.с.80). Як вбачається з довідки про отримання (неотримання) допомоги за №2111/05 від 19.10.2023 р. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Олександрійської РВА разом із сином [PERSON] та йому з 01.08.2023 по 31.01.2024 призначено допомогу на проживання ВПО, з урахуванням сина в серпні, вересні, жовтні 2023 р. нараховано по 5000 грн. (а.с.114). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення статті 84 СК України щодо права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та з врахуванням обставин даної справи зважаючи, що відповідач є працездатною особою, як зазначає представник позивача сплачує аліменти на утримання сина, але має заборгованість, не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості надавати допомогу на утримання дружини, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на виконання ним своїх обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти, враховуючи, що на момент ухвалення рішення суду дитина проживає з матір`ю, тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з дня ухвалення рішення 04 грудня 2023 року. На думку суду, такий розмір аліментів є справедливим та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були повідомлені і надані суду позивачем та відповідачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу та з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial