Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 196066,10 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 травня 2016 року між сторонами було укладено кредитний договір №010/004/82/0865476, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в межах поточного ліміту 10000,0 грн. та максимального ліміту 200000,0 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою за користування кредитом в період з 25.05.2016 р. по 25.07.2016 р. - 25 % річних, надалі - 45 % річних. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором, і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 29.06.2023 р. заборгованість позичальниці перед банком за кредитним договором становить: 196066,10 грн. З метою захисту порушеного права, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, стягнути вищевказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 01 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи та призначено справу до розгляду на 08 грудня 2023 року. Представник позивача Лозіна О.Ю., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, а у разі неявки відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, проте конверт був повернутий поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив на позов не подала. Крім того, відповідачка отримала судову повістку за номером телефону, вказаним у позові. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідачку належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 25 травня 2016 року між сторонами було укладено кредитний договір №010/004/82/0865476, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в межах поточного ліміту 10000,0 грн. та максимального ліміту 200000,0 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою за користування кредитом в період з 25.05.2016 р. по 25.07.2016 р. - 25 % річних, надалі - 45 % річних. Кредитором було надано позичальниці платіжну картку № [NUMBER] . Відповідачу змінювався кредитний ліміт, востаннє 06.01.2023 р. до 170 008,00 грн. З наданих банківських виписок вбачається активне використання відповідачем наданих грошових коштів та часткова сплата грошових коштів на погашення заборгованості. Відповідно до Статуту АТ «Райффайзен Банк», Протоколом Загальних зборів акціонерів №36-62 від 23.04.2021 року, прийнято рішення про зміну найменування АТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль». Зі змісту зазначеного договору вбачається, що відповідач підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. В договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до Умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. Згідно з наданими банком розрахунками вбачається, що відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 29 червня 2023 року становить у розмірі 196 066,10 гривень, яка складається: зі заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 170 008,00 гривень та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 26 058,10 гривень, в тому числі простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску в розмірі 44 153, 03 гривень. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.626, ч. 1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Надані позивачем докази суд вважає належними доказами, оскільки вони доводять вимоги в межах заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору та часткове погашення ним заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Таким чином, позивач, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості в станом на 29 червня 2023 року становить у розмірі 196 066,10 гривень, яка складається: зі заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 170 008,00 гривень та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 26 058, 10 гривень, в тому числі простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску в розмірі 44 153, 03 гривень. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог АТ «РайффайзенБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Згідно платіжного інструкції №20175 від 12 жовтня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 940,99 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 940, 99 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved