Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрмака Олега Віталійовича до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1277. Провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Відповідач відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надав. Ухвалою суду був здійснений перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до спрощеного позовного порядку з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення. Від представника позивачки надійшла заява, у якій представник просив проводити розгляд справи за відсутності його та позивачки, не заперечували проти винесення заочного рішення. 11.12.2023 року від відповідача надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, оскільки він перебуває за межами України, зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд прийняти рішення з урахуванням позиції про визнання позову. Заяву про визнання позову подано відповідачем на стадії судового розгляду. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вказане відповідачем в заяві про визнання позову, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, однак положення ст.142 ЦПК України щодо повернення 50 % судового збору позивачу з Державного бюджету судом застосовуватися не будуть, оскільки заяву відповідачем було подано на стадії судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 17.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1277, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 20). Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Спільне господарство між подружжям не ведеться з лютого 2022 року. Фактично шлюбні відносини припинено. Подальше спільне життя позивачки з відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, та просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Судовий збір позивачка просила стягнути з відповідача, на свою користь. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved