Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

06.11.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , до Територіальної громади с. Клішківці в особі Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку який розташований по [ADDRESS] . Позивач являється внуком померлої та спадкоємцем. Станом на 22 травня 2023 року заявник в установлений законодавством строк прийняв спадщину та звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус виніс постанову якою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно - житловий будинок та не підтверджені родинні стосунки. У свідоцтві про смерть серії вказано прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », а у свідоцтві про народження в графі «мати» вказано прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Крім позивача інших спадкоємців немає. А тому, з метою встановлення факту родинних відносин та визначення нульової ставки оподаткування, заявнику необхідно встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] є його бабусею. Позивач вважає, що причиною неправильного написання прізвища його баби являється неправильне переведенням їх прізвищ з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки, в позивача на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та особу його баби. Таким чином, заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин. Враховуючи вище викладене позивач просить суд встановити факт того, що він є внуком [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] . Визнати за ним його право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а саме: Житловий будинок - літера А - загальною площею 38,6 кв.м. в т.ч. житлова 30,4 кв. [ADDRESS] - літня кухня. І. Літера Ж - літня кухня. Літера 3 - літня кухня. Літера К - вбиральня. Літера Л - сарай. Літера М - сарай. Літера Н - сарай. Літера №1 - ворота. Літера №2 - огорожа. Літера II ~ замощення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд у порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого розгляду. Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] , в підготовче засідання не з`явилися, представник подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Свідок [PERSON] , подала до суду письмові пояснення в яких вказала, що [PERSON] , [INFO] є внуком [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] . Свідок [PERSON] , подав до суду письмові пояснення в яких вказала, що [PERSON] , [INFO] є внуком [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] . Свідок [PERSON] , подав до суду письмові пояснення в яких вказала, що [PERSON] , [INFO] є внуком [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо встановлення факту родинних відносин. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] його матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , її матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . Згідно до архівної довідки від 02.10.2023 року № 1/1706, [INFO] народилася [PERSON] , донька [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Отже, факт родинних відносин позивачу необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для позивача певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Крім того, вказаний факт ніким не заперечуються і визнається відповідачем. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині судом не встановлено. Суд вважає, що дослідженні в судовому засіданні докази дають підстави вважати, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно є бабою позивача [PERSON] , а він її внуком. З приводу визнання за позивачем права власності на житловий будинок. Судом встановлено, що 07.02.2001 року [PERSON] , склала заповіт, яким заповіла все її майно [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до інформації з спадкового реєстру від 22.05.2023 року, зареєстрована спадкова справа у нотаріуса за № 43/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно до виписки з погосподарської книги № 21, [PERSON] , є власником домоволодіння за адресо: [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу за адресо: [ADDRESS] , житловий будинок літ. А загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м.; складається із літ. а - тераса; літ. а1 - ганок; літ. І - замощення; літ. Б - гараж - сарай; літ. В - літня кухня; літ. в - ганок; літ. Г - сарай; літ. г - ганок; літ. Д - літня кухня; літ. Ж - літня кухня; літ. З - літня кухня; літ. К - вбиральня; літ. Л - сарай; літ. М - сарай; літ. Н - сарай; літ. №1 - ворота; літ. №2 - огорожа; літ. ІІ - замощення. Вартість житлового будинку становить 187 492,95 грн., що підтверджується довідкою про оцінку нерухомості (а.с.27). Земельна ділянка кадастровий номер 7325083600:05:002:0296, площею 0,25 га., належить [PERSON] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Постановою приватного нотаріуса Мартинюк С.А., від 17.10.2023 року № 136/02-31 відмовлено [PERSON] , в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку, що не підтвердженні родинні стосунки та в отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1223 ЦК України - Право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 1 ст. 1270 ЦК України - Строки прийняття спадщини - Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до частин першої, третьої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). З матеріалів справи вбачається, що у позивача існують перешкоди в оформленні права власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, яке належало покійній [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: житловий будинок літ. А загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м.; літ. а - тераса; літ. а1 - ганок; літ. І - замощення; літ. Б - гараж - сарай; літ. В - літня кухня; літ. в - ганок; літ. Г - сарай; літ. г - ганок; літ. Д - літня кухня; літ. Ж - літня кухня; літ. З - літня кухня; літ. К - вбиральня; літ. Л - сарай; літ. М - сарай; літ. Н - сарай; літ. №1 - ворота; літ. №2 - огорожа; літ. ІІ - замощення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку спадкування за заповітом, через відсутність документа, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок та підтвердження факту родинних стосунків. Отже, фактична відсутність документа, що посвідчує право власності та підтвердження факту родинних стосунків позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю. З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позову у підготовчому судовому засіданні суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви у розмірі 937,47 грн. Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог у разі задоволення позовну на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути іншу частину судового збору у розмірі 937,47 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved