Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради суму заборгованості за постачання теплової енергії в розмірі 129\~327,36 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень 24 копійки), з яких: основний борг: 91\~535, 24 (дев`яносто одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять грн. 24 копійки); 3% річних: 2\~411, 98 грн. (дві тисячі чотириста одинадцять гривень 98 копійок); інфляційні збитки: 16\~387, 50 грн. (шістнадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 50 копійок); пеня: 18\~992, 64 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві грн. 64 копійок). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювального сезону 2021/2022 впродовж періоду з листопада 2021 року по березень 2022 року включно, надавало послуги з постачання теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За період з листопада 2021 року по березень 2022 року у Відповідача виникла заборгованість перед КП «Теплоенерго». Тому, Позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав клопотання про розгляд справи без участі представник, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, 15 жовтня 2009 року між комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] було укладено договір № 070487 про постачання теплової енергії (а.с. 11-12). Відповідно п. 5.2. Договору визначено, що облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється за показниками комерційного приладу обліку, встановленого за адресою: вул. Філософська, 4/6 (офіс). Згідно до п.11.1. Договір набув чинності з моменту підписання та діє до 15 жовтня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.11.4 Договір у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається продовжним на строк і на тих самих умовах. Кількість пролонгації цього договору необмежена. Згідно до п.7.3. Договору, споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 діб після одержання рахунку Енергопостачальної організації вартість теплової енергії згідно з її кількості, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує. Відповідно до Розрахунку суми боргу за Договором №070487 від 15.10.2009 року про постачання теплової енергії для опалення приміщень, розташованих за адресами: [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по березень 2022 року складає 129 327,36 грн., інфляційні збитки - 16\~387,50 грн., 3% річних - 2411,98 грн., пені - 18992,64 грн., з яких за зазначений період відповідач сплатив 00,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.8.2.3. Договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пеня у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Дати початку порушень зобов`язань вираховувались впродовж 5 календарних днів після одержання відповідачкою рахунку та акту з урахуванням вихідних днів, на підтвердження чого позивачем надано реєстри, супровідні листи разом з фіскальними чеками, роздруківки сайту «Укрпошта» (а.с.20-39). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК), вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п.10 ч.3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч.2 ст.625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 2411,98 грн., інфляційних збитків в розмірі 16\~387,50 грн. та пені у розмірі 18\~992,64 грн. нарахованих на суму несплаченої заборгованості за період з листопада 2021 року по березень 2023 року. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пені. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року справа №212/3903/16-ц (провадження № 61-34740св18), постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17), у постановах Верховного Суду: від 19 серпня 2019 року у справі № 462/4403/15-ц (провадження № 61-33073св18); від 01 серпня 2019 року у справі № 644/5029/16-ц (провадження № 61-27671св18); від 03 липня 2019 року у справі № 640/17718/16-ц (провадження № 61-26541св18); від 19 серпня 2019 року у справі № 462/4403/15-ц (провадження № 61-33073св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 205/1460/15-ц (провадження № 61-13198св19); від 16 жовтня 2019 року у справі № 127/29935/18 (провадження № 61-13481св19). Крім того, установивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК), зокрема можуть пов`язувати період нарахування пені з подією, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Отже, відповідачу щомісячно нараховувались та виставлялись рахунки з постачання теплової електроенергії за адресою: [ADDRESS] , а відповідач не здійснював оплату, що призвело до утворення заборгованості, що в свою чергу призвело до утворення інфляційних збитків та необхідності нарахування 3% річних, пені. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради суму заборгованості за теплопостачання в розмірі 129 327,36 грн., з яких: основний борг: 91 535, 24 грн.; 3% річних: 2 411, 98 грн.; інфляційні збитки: 16 387, 50 грн.; пеня: 18 992, 64 грн. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судовий збір в сумі 2684,00 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved