Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] , через представника, звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд застосувати обмежувальний припис у відношенні свого чоловіка [PERSON] , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2021 р., що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.09.2021 р. (відповідний актовий запис № 2723). В шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.02.2022 р. В своїй заяві [PERSON] просить суд задовольнити вимогу, які викладені в наступній редакції: застосувати обмежувальний припис у вигляді наступних заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладення на нього наступних обов`язків: - заборони [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , та за іншими адресами, відповідно до місця проживання Заявниці; - заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати Заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому Кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з або контактувати з Заявницею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. - застосувати до [PERSON] вищенаведені заходи та покласти на нього вищевказані обов`язки строком на 6 місяців. Після подачі заяви про видачу обмежувального припису з вимогами у вищенаведеній редакції, [PERSON] була подана заява про зміну вимог заяви про видачу обмежувального припису, в якій викладені вимоги в наступній редакції: застосувати обмежувальний припис у вигляді наступних заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладення на нього наступних обов`язків: - заборони [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] та їх дитини [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , та за іншими адресами, відповідно до місця проживання Заявниці; - заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому Кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з або контактувати з [PERSON] та [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. - застосувати до [PERSON] вищенаведені заходи та покласти на нього вищевказані обов`язки строком на 6 місяців. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. Незважаючи на перебування сторін (на час подання заяви) в зареєстрованому шлюбі, фактичні шлюбні відносини між подружжям не підтримуються з серпня 2023 року. На протязі останніх місяців подружжя не проживає разом, між чоловіком та дружиною триває конфлікт, який ґрунтується на різних поглядах на ті чи інші сфери життя та побуту. Оскільки у подружжя є малолітня дитина, [PERSON] не перешкоджає [PERSON] в побаченнях з дитиною, добровільно привозить дитину на зустрічі з батьком дитини в обумовлені місця та час. Зустрічі батька з дитиною проходять в присутності [PERSON] , та тривають достатньо часу для повноцінного спілкування батька з дитиною. [PERSON] вказує, що 13.11.2023 р., близько 18:00, вона привезла дитину на зустріч з [PERSON] в парк імені Горького, в місті Одесі. Під час спільної прогулянки між подружжям виникли суперечки, і [PERSON] з дитиною виказала бажання припинити зустріч та поїхати з дитиною по інших справах, на що [PERSON] став перешкоджати їй, погрожував, та не давав змоги посадити дитину в машину та сісти до неї самій. В якійсь момент, коли дитина вже сиділа в машині, [PERSON] завдав [PERSON] удару головою в обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження. [PERSON] звернулась до поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження № 12023164470000607 від 22.11.2023 р., за ч. 1 ст. 125 КК України, в межах якого [PERSON] було визнано потерпілою та допитано про обставини вчиненого злочину. Крім того, [PERSON] звернулась до медичного закладу КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, де її було оглянуто та поставлено попередній діагноз: «Перелом кісток носа без зміщення. Садно спинки носу». Таким чином, [PERSON] вважає, що [PERSON] було вчинено домашнє насильство щодо подружжя, і з того часу вона побоюється за своє фізичне та психічне здоров`я, та за безпеку своєї дитини, і має намір тимчасово припинити спілкування з [PERSON] у будь який спосіб. Ефективним способом досягнення цієї мети вважає видачу обмежувального припису, покладення на [PERSON] певних обов`язків та застосування заборон. В судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги, які викладені в заяві підтримали, просили їх задовольнити. [PERSON] підтвердила викладені в заяві обставини щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення з боку [PERSON] , надавши відповідні пояснення. [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо заяви про видачу обмежувального припису. Адвокат Тищенко С..Ю. в судовому засідання надав суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що жодних протиправних дій [PERSON] відносно своєї дружини [PERSON] не вчиняв, а факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не є безумовною підставою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, та послався на численну практику Верховного Суду з даного питання. Також звертав увагу суду, дана справа не підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області, оскільки зареєстрованим місцем проживання/перебування заявниці є [ADDRESS] . [PERSON] також надав суду пояснення, що він дружину не бив, а навпаки - це [PERSON] завдала йому тілесних ушкоджень, що підтверджується докаами, які навні в матеріалах досудового розслідування. Свого малолітнього сина дуже любить, ніякої шкоди йому не завдавав, бажає спілкуватись з ним проводити разом час. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30.09.2021 р. (відповідний актовий запис № 2723). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.02.2022 р. (відповідний актовий запис № 542). Заявницею в судовому засіданні доведено, що на даний час проводиться досудове розслідування, яке перебуває в провадженні Сектору дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області № 12023164470000607 від 22.11.2023 р., за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно до копії Витягу з ЄРДР, кримінальне провадження відкрито за заявою [PERSON] «яка просить прийняти міри до її чоловіка [PERSON] , який 13.11.2023 наніс їй тілесні ушкодження, перебуваючи по вул. Космонавтів, біля парку ім. М. Горького». Повідомлення про підозру в рамках даного кримінального провадження станом на час розгляду справи не вручалося. Суд звертає увагу, що сам факт внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР за відсутності інших доказів вчинення домашнього насильства не є безумовною підставою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, про що також вказано в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі № 755/5237/19. Однак, заявником до своєї заяви долучено копію протоколу допиту потерпілої [PERSON] від 22.11.2023 року в рамках вищевказаного кримінального провадження, в якому зафіксовані її покази, після попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, які повністю узгоджуються та не суперечать поясненням, які надані заявником [PERSON] під час судового розгляду її заяви, що дає суду підстави допускати про правдивість тверджень [PERSON] [PERSON] також надала суду копію медичної довідки КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР від 13.11.2023 за № 5022, відповідно до якої їй поставлений діагноз «перелом кісток носа без зміщення. Садно спинки носа». [PERSON] пояснює, що тілесні ушкодження виявлені у неї, утворились 13.11.2023 р., кримінальне провадження відкрите за фактом подій, які сталися 13.11.2023 р., та медична довідка, якою зафіксовані тілесні ушкодження складена 13.11.2023 р. Зазначені факти узгоджуються між собою та утворюють єдиний ланцюг, тим самим дають підстави допускати що [PERSON] вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини. Натомість, твердження [PERSON] , що навпаки, його дружиною було завдано йому тілесних ушкоджень, наданими матеріалами не підтверджується. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , спільно із своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Договором оренди квартири у приватної особи від 11.08.2023 року. Відповідно до наданого договору оренди житлового приміщення, інші особи в квартирі проживати не можуть. Згадки про те, що житлове приміщення здається в оренду для проживання [PERSON] спільно з її чоловіком, в договорі оренди немає. Термін дії договру становить до 11 серпня 2024 року. Таким чином, твердження представника заінтеерсованої особи [PERSON] про непідсудність даної справи Овідіопольському районному суду Одеської області не відповідає дійсності, оскільки заявник [PERSON] проживає та станом на день подання заяви - проживала в смт. Авангард Одеського району Одеської області, що підпадає під територіальну юрисдикцію Овідіопольського районного суду Одеської області. Стаття 350-1 ЦПК України визначає підсудність заяви про видачу обмежувального припису суду саме за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Щодо застосування обмежувальних заходів до [PERSON] в частині його зустрічей та спілкування з дитиною, суд вважає що вимоги [PERSON] є не обґрунтованими, оскільки не доведено, що дії кривдника могли завдати чи завдали шкоди його малолітній дитині. Обмеження [PERSON] на певний час у вихованні дитини буде неспівмірним та недоцільним заходом. Також, суд вважає недоцільним застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] та їх дитини [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони за вказаною адресою спільно не проживали та не проживають спільно на даний час. Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про часткову обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх часткового задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці [PERSON] відносно [PERSON] , як особи, постраждалої від домашнього насильства. При прийнятті рішення суд керувався наступним. Так, розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Внаслідок застосованих заходів, житлові чи інші права [PERSON] порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial