Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №9364846394 від 29 липня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.07.2020 року [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» кредитний договір - №9364846394 від 29 липня 2020 року. Цей Договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК"ЦФР" (розміщені на сайті ТОВ "ФК"ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) відповідно до п. 2.3. Кредитного договору, Інші умови. 29.12.2021 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ №20211229, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 49 502,77 грн., з яких: 30 548,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 578,39 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 14 376,30 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені Кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.12.2021 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 9364846394 від 29.07.2020 року в сумі 49 502,77 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №9364846394 від 29 липня 2020 року в розмірі 49 502,77 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 08.03.2023 року поштовою кореспонденцією на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву про стягнення заборгованості. В відзиві відповідач [PERSON] зазначає, що позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості не визнає у повному обсязі, просить у задоволені позову відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що заперечує укладення спірного кредитного договору № 9364846394 від 29.07.2020 року, як і заперечує його підписання та узгодження умов кредитного договору. При цьому, стороною Позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання Відповідача отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі.Також кредитний договір № 9364846394 від 29.07.2020 року не підписаний сторонами. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом Відповідачем підписано кредитний № 9364846394 від 29.07.2020 року, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Окрім того, у кредитному договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У позовній заяві Позивач вказує що, кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.» Далі Позивач в позові зазначає: Одноразовий ідентифікатор направлявся Відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Однак Позивач не надає жодного доказу надсилання Відповідачу на його телефонний номер одноразового ідентифікатора. Та й, взагалі, у розділі 8 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» відсутній будь який одноразовий ідентифікатор. Також, відсутні докази того, що власне Відповідач, а не інша особа, отримав такий ідентифікатор та скористався ним на сайті кредитодавця. Тобто, твердження Позивача про укладення між ним та Відповідачем кредитного договору № 9364846394 від 29.07.2020 року не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання Відповідачем від ТОВ "ФК «ЦФР" будь яких коштів, а вимоги Позивача про їх стягнення є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже, у Позивача відсутні підстави вимагати стягнути із Відповідача заборгованості за спірним кредитним договором № 9364846394 від 29.07.2020 року. У вказаному договорі жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за договором № 9364846394 від 29.07.2020 року, як і не згадуються ПІБ особи Відповідача, а наданий витяг із реєстру боржників до договору факторингу створено Позивачем самостійно, як зацікавленою особою та не містить підписів сторін, що укладали договір факторингу від 29.12.2021 року за № 20211229 та підписували відповідний реєстр боржників, а отже, на думку Відповідача, такий витяг не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до ТОВ "ЄАПБ". Окрім того, не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки у нібито укладеному договорі не встановлено нарахування будь-яких відсотків. Також, 20 березня 2023 року відповідач [PERSON] подав письмові заперечення та заяву про виключення документів із числа доказів, відповідно до яких зазначив, що ставить під сумнів надані копії та роздруківки документів, позивачем не надано належних доказів підписання спірного договору та доказів, що саме він реєструвався на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» для отримання кредиту. Просив виключити з числа доказів Копію довідки (графік руху коштів), Розрахунок заборгованості за кредитним договором., Копію з реєстру боржників - Додатку № 1 до договору відступлення права вимоги від 29.12.2021 року за №20211229, оскільки разом із відповіддю на відзив Позивачем в якості додатків скеровано до суду нові «докази» у справі, однак перелічені вище докази не були надані Позивачем разом із позовною заявою. Також Позивач не повідомляв суд про об`єктивні причини, через які цей доказ не може бути надано. Крім того, суд не встановлював додатковий строк для подання вказаних доказів. 28 березня 2023 року, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надав письмові додаткові пояснення, в яких вказала що вказаний кредитний договір був підписаний електронним підписом шляхом введення коду FS52712536, враховуючи особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У Заперечення на відповідь на відзив Відповідач вказав, що: «Жодного доказу (наприклад підтвердження від телефонної компанії щодо направлення електронного ідентифікатора СМС- повідомленням на номер Відповідача) щодо направлення Відповідачеві від когось із «первісних кредиторів» Відповідачеві будь якого одноразового ідентифікатору та його використання Відповідачем, Позивач до суду не надав, а отже твердження Позивача про підписання Відповідачем спірних кредитних договорів базується лише на голослівних висловлюваннях Позивача та ніяким чином не доведені, а тому й не заслуговують на увагу суду. В той же час. Позивачем не надано до суду взагалі будь якого доказу, того що хтось реєструвався на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» для отримання кредиту, вчиняв будь які дії для оформлення кредиту, не надано жодного доказу (наприклад інформації від інтернет-провайдера щодо айпі адреси з якої начеб то відбувався вхід в систему та її геолокаціі).» Вищезазначені твердження є хибними, оскільки Позивачем до суду було надано Кредитний договір, в якому вказані особисті дані Відповідача та копії паспорту та ідентифікаційного коду Відповідача, що є підтвердженням, що саме Відповідач укладав даний договір.Звертають увагу на те, що Відповідач намагається переконати, що Кредитний договір було укладено «кимось іншим», при цьому ніяк не пояснює, той факт, що до договору було додано копії його паспорту та ідентифікаційного коду. Щодо підтвердження перерахування коштів та нарахування відсотків вказала, що Відповідачем було здійснено кілька платежів для погашено заборгованості на загальну суму 4 046,14 грн. а саме: 14.08.2020 - 2 023,07 грн.; 09.09.2020 - 23,07 грн.: 10.09.2020-500,00 грн.: 11.09.2020 - 1 500,00 грн. Нарахування відсотків відбувалося первісним кредитором згідно умов Кредитного договору. На підставі Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021, позивач одержав від ТОВ "ФК "ЦФР" право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021, Витягом з Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021, які були долученій до позовної заяви та знаходяться в матеріалах справи. 05.04.2023 року від відповідача [PERSON] надійшли додаткові заперечення по справі №334/680/23. Ухвалами Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2023 року та 11.07.2023 року було визнано явку представника позивача обов`язковою та зобов`язано позивача надати в судовому засіданні оригінали документів, які долучені до матеріалів справи з підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів. 01.08.2023 року від представника позивача надійшла Заява на виконання вимог ухвали, у вказаній заяві представник позивача зазначає, що Позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів по кредитному договору перерахованих [PERSON] на його Рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК», ТОВ «ФК «ЄАПБ»- не може надати жодної інформації, в тому разі докази, щодо отримання відповідачем кредитної картки, та докази про строк її дії, адже згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею, тому просить витребувати вказану інформацію у АТ «ТАСКОМБАНК». Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2023 року було витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію щодо наявності у [PERSON] , [INFO] , рахунку відкритому у банку станом з 29.07.2020 по 01.09.2021; Повідомити чи належить [PERSON] рахунок [NUMBER] ; Повідомити чи надходили на рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 29 900,00 грн. за кредитним договором від 29 липня 2020 р. за №9364846394. 13.11.2023 року на адресу суду надійшла відповідь АТ «ТАСКОМБАНК» №4920/47.7.-БТ від 07.11.2023 року на виконання вищевказаної ухвали суду. 28.11.2023 року, щодо відповіді АТ «ТАСКОМБАНК» надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в останній поданих письмових поясненнях у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Встановлено, що 29 липня 2020 року [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» Кредитний договір - У:54846394 від 29 липня 2020 року. (а.с.6) За умовами п.1.2. вказаного кредитного договору ТОВ «ФК`ЦФР» надає [PERSON] кредитні кошти у розмірі 32 054,01 грн. строком на 36 місяців. Згідно п. 1.3. Договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4846394, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.2.1- п.2.3 Договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція від 04.05.2020, які розмішені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.uaта з якими Позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується підписавши цей Договір. Цей Договір, Паспорт кредиту №4846394 (а.с.7) та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей Договір-підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав. Сторони підтверджують, що до підписання цього Договору вони домовились, що підписання цього Договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного, підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання. (а.с.6). У вказаному кредитному договорі та паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4846394 в розділі «підпис позичальника» [PERSON] присутня комбінація літер та цифр. Тобто, як вбачається з кредитного договору та наводить представник позивача, договір підписано електронним підпис одноразовим ідентифікатором. Суд критично ставиться до аргументів, які неодноразово в своєму відзиві, запереченнях та поясненнях наводив відповідач [PERSON] , а саме стверджував, що вказаний кредитний договір №9364846394 від 29.07.2020 року не підписаний сторонами, а позивач доказів того, що він був підписаний електронним підписом не надано, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договорів був підписаний відповідачем саме одноразовим ідентифікатором, надісланим смс-повідомленням на номер телефону відповідача: [NUMBER] , який вказано у договорі. Відповідач не заперечував та не надав докази, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону [NUMBER] належить не йому. Окрім того, суд звертає увагу і на факт наявності у Кредитному договорі всіх персональних даних відповідача, які не можуть бути наявні у будь-яких осіб, які як стверджує позивач могли замість нього оформити даний договір. Доказів того, що персональні дані були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Таким чином, доводи відповідача про те, що він не підписував кредитний договір є безпідставними та такими, які свідчать про намагання відповідача уникнути відповідальності за невиконання вказаного кредитного договору. Також суд критично ставиться і до доводів відповідача про те, що стороною позивача не надано суду жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку б мали бути зараховані кошти, з огляду на наступне. Згідно п. 1.4. Договору, підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту,: 29 900 грн. на рахунок [NUMBER] у АТ "ТАСКОМБАНК", призначення Видача кредиту [PERSON] , КД №9364846394 від 29/07/2020 до запитання, тел. авторизації: [NUMBER] . (а.с.6) Як вже було зазначено раніше, судом встановлено, що вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто [PERSON] було достеменно відомо на який рахунок будуть переведені кредитні кошти. Також суд бере до уваги лист АТ «ТАСКОМБАНК» №4920/47.7.-БТ від 97.11.2023 року, який був надісланий на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя на виконання Ухвали суду від 10.10.2023 року, в якому також вказаного, що на рахунок [NUMBER] у АТ "ТАСКОМБАНК" 29.07.2020 року надходили грошові кошти у розмірі 29 900 грн., призначення платежу «Видача кредиту [PERSON] , КД №9364846394 від 29/07/2020 до запитання, тел. авторизації: 380502827745.» Тобто підтверджений факт перерахування коштів на рахунок та і у сумі, які вказано в кредитному договорі, який було підписано відповідачем. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, який в своїх письмових поясненнях від 28.11.2023 року посилається на те, що вказаний рахунок йому не належить та невідомо на який рахунок були переведені кошти з вищевказаного транзитного рахунку, що листом АТ «ТАСКОМБАНК» надано вичерпну відповідь на Ухвалу суду від 10.10.2023 року, яку суд виносив за клопотанням саме представника позивача. Жодних клопотань про витребування інформації на який рахунок згодом були перелічені кошти жодна із сторін не заявляла. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт укладання кредитного договору та факт надання кредитних коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі ст. 1054 ЦК України встановлюється, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №9364846394 від 29.07.2020 року, станом на 29.12.2021 року сума заборгованості відповідача складає 49 502, 77 грн. (а.с.12). з яких: 30 548,08 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 578,39 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 14 376,30 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідач [PERSON] з вказаним розрахунком заборгованості не погоджується, однак не скористався своїм правом подати до суду власний розрахунок та наданий розрахунок сторони позивача не спростував. 29.12.2021 рокуміж ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ №20211229 (далі - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і Боржниками. (а.с.13-14) У виділеному Витягу з Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 року вбачається, що за вказаним Договором відступлення прав вимоги №20211229 від 29.12.2021 року було відступлено і право вимоги за кредитним договором [PERSON] №9364846394. Слід також зазначити, що ст. 1080 ЦК України передбачає, що договір Факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від ТОВ "ФК "ЦФР" до ТОВ «ФК «ЄАПБ» свідчить наявність у Позивача всіх документів кредитної справи [PERSON] : кредитний договір з додатками. Копії всіх цих документів додавалися представником позивача до позовної заяви. Отже, є всі законні підстави вважати, що Договір відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021 є дійсним та відповідним до вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочину вищезазначеного кредитного договору (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконав, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 49 502,77 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн. у рівних частинах з кожного.

Outcome: approved