Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 05.05.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1312. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що під час подружнього життя виявилась несумісність характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях та звичках, внаслідок чого між ними погіршились взаємовідносини, що призвело до розпаду сім`ї. Подружні стосунки вони не підтримують з березня 2022 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначив, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливо. Спір про поділ майна наразі відсутній. На підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 справу передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Харкова (а.с.22-23). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.11.2023 справу передано в провадження судді Гаврилюк С.М. (а.с.33). 21.11.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.34-35). Позивач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просив позовні вимоги задовольнити, розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення, просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1312 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.15). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3229046620.1 від 02.10.2023 (а.с.1). Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved