Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

14.08.2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з онуками шляхом встановлення порядку участі у їх вихованні посилаючись на те, що їх син [PERSON] та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2016 року. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . 28 березня 2018 року за рішенням Фастівського міськрайонного суду шлюб було розірвано, однак після розірвання шлюбу народився онук [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти зареєстровані за місцем проживання позивачів у [ADDRESS] . Після розлучення відповідача з сином, [PERSON] , з малолітніми дітьми, ще деякий час проживала з позивачами але на весні 2022 року не пояснюючи нічого перейшла проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , щоб проживати окремо. Військослужбовець [PERSON] загинув під час виконання обов`язків військової служби захищаючи Батьківщину. Враховуючи, що позивачі не мають інших дітей та інших онуків, а з боку відповідача створюються штучні перешкоди щодо участі у вихованні онуків, їх відвідуванні, неможливого нормального спілкування із онуками. Після численних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів , взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на малолітніх дітей, онуків, змушені звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2023 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з онуками шляхом встановлення порядку участі у їх вихованні залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви. 28.08.2023 надійшла заява від представника позивачів з додатками, які підтверджують усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2023 року доручено Службі захисту дітей та сім`ї ВК Фастівської міської ради Київської області надати письмовий висновок щодо визначення [PERSON] , [PERSON] , участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми. 25.09.2023 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області залучено до участі у справі Орган опіки та піклування ВК Фастівської міської ради Київської області, як третя особа. В підготовчому судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та не заперечував проти закриття підготовчого провадження. Представник відповідача проти позову заперечив але не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник Органу опіки та піклування ВК Фастівської міської ради позовні вимоги визнали частково. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові, а також зазначили, що відповідач перешкоджає побачення позивачів з онуками, які у них одні. На прохання надати можливість бачитися з дітьми відповідач ніяк не реагує, тому вимушені були звернутися до суду. Відповідачка та її представник проти позову заперечували та зазначили, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Позивач переїхала проживати до своїх батьків. Позивачі жодним чином не зверталися до відповідача про побачення їх. Графік наданий позивачами є не прийнятним так, як донька [PERSON] навчається і відвідує гуртки, у неї не буде часу для повноцінного відпочинку. Що стосується [PERSON] він за віком малий для розлучення його з матір`ю з якою він постійно перебуває. Просять суд у задоволені позову відмовити. Представник органу опіки та піклування надала до суду Висновок та зазначила, що на вимогу комісії позивачі не надали належних документів які комісія просила надати. Комісія покладається на суд для встановлення графіку побачень дітей з бабою і дідом. Також, просили врахувати вік дітей та їх інтереси. На виконання ухвали суду Органом опіки та піклування в судовому засіданні було подано висновок про доцільність у спілкуванні баби та діда з онуками. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 15 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що зроблений актовий запис № 320. Від спільного подружнього життя у вказаних осіб народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 28 березня 2018 року за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб було розірвано. Вказані факти не заперечується сторонами та спростовані рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2018 року. Згідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 11.10.2021 року виданим Фастівським відділом ДРАЦС у Фастівському районі Київської області, актовий запис № 416. Позивачі є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.03.1996 року. Згідно свідоцтва про право на житло від 16 листопада 1999 року позивачам та [PERSON] належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 19.06.2023 року [PERSON] помер [INFO] /загинув під час мінометного обстрілу позицій поблизу с. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, при виконанні обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). Позивач [PERSON] , працює в ЗДО № 1 «Теремок» з 2000 року обіймає посаду помічника вихователя, освіта середня, стаж роботи в закладі 23 роки. За характеристикою наданою закладом позивач серйозно і відповідально ставиться до покладених на неї обов`язків та доручень. Роботу виконує ефективно, старанно, уважно, завжди орієнтується на якісний результат (характеристика надана ЗДО № 1 «Теремок»). Згідно Висновку органу опіки та піклування ВК Фастівської міської ради про доцільність у спілкуванні баби та діда з онуками [PERSON] 12.02.2017 року та [PERSON] , [INFO] , комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність. При розгляді справи судом встановлено, що позивачами ні в судовому засіданні, ні з долучених до справи доказів не доведено перед судом того факту, що відповідачкою чиняться їм перешкоди у спілкуванні з внучкою [PERSON] та онуком [PERSON] . При цьому [PERSON] у судовому засіданні вказала, що позивачі не намагалася узгодити із нею питання побачень із дітьми телефоном чи будь яким іншим чином, однак вона заперечує проти побачень дітей, що дає вважати суду про перешкоджання відповідачки побачень позивачів з онуками. Виходячи з вимог статті 81 ЦПК України, зважаючи на обов`язок позивача довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку що вимоги позивачки в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються оціненими доказами, передусім, самими поясненнями позивачки та відповідачки, а тому підлягають відмові. Що стосується позовних вимог про встановлення днів побачень баби та діда із онуками то суд вважає, що такі підлягаю частковому задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи інтереси дітей, їх вік, а також особливості розвитку та потреби дітей такого віку, час, необхідний дітям для налагодження взаємовідносин із бабою та дідом, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність встановлення побачень в присутності матері, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково, встановивши дні побачень баби та діда для спілкування з онуками кожні першої та третьої суботи місяці в період часу з 10 години до 20 години в присутності матері. При цьому, на думку суду, слід зазначити, що при таких зустрічах слід врахувати можливості матері та дітей бути присутніми на побаченнях у такий день і годину, тобто стан здоров`я, підтверджений відповідними доказами, задіяння дитини у певних заходах та інші об`єктивні обставини, належним чином підтверджені. На думку суду, саме такі побачення, за умов належного виконання сторонами своїх обов`язків, сприяння сторонами у забезпеченні прав один одного та прав малолітніх дітей нададуть можливість налагодити зв`язок дітей з бабусею та дідусем та забезпечити права дитини та баби з дідом, а також в подальшому\~можливість розглядати сторонами питання про збільшення частоти чи тривалості зустрічей баби, діда з онуками. Що стосується, позовних вимог в частині погодження спільного відпочинку баби, діда з онуками під час весняних, осінніх, зимових канікул та на час оздоровлення в літку із ночівлею то суд вважає, що у задоволенні таких слід відмовити. Позивачами не обгрунтовано час, тривалість, вид відпочинку, місце його проведення, що унеможливлює вирішення таких позовних вимог судом. Крім цього, не було надано інформації щодо діда онуків, який є позивачем (чи працює, який режим роботи, характеристика про його особу і т.д.) Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial