Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

09.05.2023 р. до суду надійшов вказаний позов. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" та [PERSON] 22.10.2018р. було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000022.911.9371. Предметом Договору страхування є страхування автомобіля "Мерседес", д.н. [NUMBER] . 17.06.2020 року в м. Києві, на перехресті вул. Бойченка та Підвисоцького відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу "Мерседес" д.н. [NUMBER] та автомобіля марки "Равон", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13.12.2021 року по справі №757/35601/20-п встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП та провадження за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ст. 38 КУпАП - у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ "Мерседес", д.н. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, водій/страхувальник пошкодженого застрахованого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Мерседес, д.н. [NUMBER] " було проведено його огляд, про що складено звіт про результат огляду місця події від 17.06.2020 року, акт огляду ТЗ від 30.06.2020 року та отримано рахунок № [NUMBER] від 28.07.2020 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ "Мерседес", д.н. [NUMBER] , складає 2 220 988,45 грн. Також було проведено екпертну оцінку КТЗ, яку відображено у звіті №64326, згідно якої ринкова вартість КТЗ "Мерседес", д.н. [NUMBER] складає 1 631 651,52 грн. та експертну оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яку відображено у звіті №10677, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Мерседес", д.н. [NUMBER] складає 1 855 253,68 грн. Вартість придатних залишків пошкодженого ТЗ, згідно пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна» складає 759 000,00 грн. На підставі зібраних документів та розрахунків ПрАТ "СК "Альфа Страхування" складено страховий акт №0913.206.20.01 на суму 1 631 651,52 грн. та здійснено виплату на рахунок страхувальника/власника, що підтверджується платіжним дорученням №287779 від 14.08.2020 року. Сума виплати страхового відшкодування склала 1 631 651,52 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП є водій ТЗ "Равон", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП, застрахована згідно поліса АО004610575 в ПрАТ "Європейський страховий альянс", Позивач звернувся до страхової компанії Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса АО004610575 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 тис. грн., які ПрАТ "Європейський страховий альянс" виплатило позивачу, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 1 631 651,52 грн., при цьому Полісом АО004610575 [PERSON] покрито лише частину шкоди на суму 130 000,00 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає: 1 501 651, 52 грн. На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 10.05.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 79). 29.05.2023 р. до суд від відповідача надійшов відзив на позов в якому останній вимоги позову не визнав, оскільки не погодився з вартістю збитків (а.с. 84-85). Ухвалою суду від 06.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.101). В судовому засіданні 03.08.2023 р., відповідач заявив клопотання про відкладення судового розгляду. Ухвалою суду від 03.08.2023 р. з занесенням до протоколу судового засідання клопотання задоволено, у справі оголошено перерву до 19.09.2023 (а.с. 110). В судове засідання 19.09.2023 р. учасники процесу не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 113, 115). В зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 19.10.2023 р. В судове засідання 19.10.2023 р. представник позивача не з`явився, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 117-118). В зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 10.11.2023 р. (а.с. 121-122). Судове засідання призначене на 10.11.2023 р. не відбулось в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по м. Києві (а.с. 132). Розгляд справи перенесено на 05.12.2023 р. (а.с. 134). В судове засідання 05.12.2023 р. учасники процесу не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, посилаючись на те, що малолітній син хворіє, тому відповідач не може взяти участь у судовому засіданні (а.с. 165). В зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 12.12. 2023 р. В судове засідання 12.12.2023 р. учасники процесу не з`явились, від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, посилаючись на те, що малолітній син хворіє, та відповідач не може взяти участь у судовому засіданні (а.с. 228). Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Наслідки неявки в судове засідання визначені ст. 223 ЦПК України, так відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином повторна неявка відповідача повідомленого належним чином, не залежно від причин її неявки є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідач був повідомлений належним чином про дату судового засідання повторно не з`явився до суду, подав заяву про відкладення розгляду справу, яку суд вважає необгрунтованою, та поданою з метою затягування розгляду справи, та у відповідност і до вимог ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити рішення у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суд, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що між ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" та [PERSON] 22.10.2018р. було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000022.911.9371. Предметом Договору страхування є страхування ТЗ "Мерседес", д.н. [NUMBER] (а.с.7). 17.06.2020 року в м. Києві, на перехресті вул. Бойченка та Підвисоцького відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Мерседес", д.н. [NUMBER] та автомобіля марки "Равон", д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 8-9). Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13.12.2021 року по справі №757/35601/20-п встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, провадження за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 15-16, 17). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Оскільки вина [PERSON] , встановлена вказаною постановою суду то у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований автомобвіль "Мерседес", д.н. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, водій/страхувальник пошкодженого застрахованого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Мерседес, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено звіт про результат огляду місця події від 17.06.2020 року, акт огляду ТЗ від 30.06.2020 року та отримано Рахунок №2120003095 від 28.07.2020 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ Мерседес, д.н. [NUMBER] , складає 2 220 988,45 грн. (а.с.18-37). Також було проведено екпертну оцінку КТЗ, яку відображено у звіті №64326, згідно якої ринкова вартість КТЗ Мерседес, д.н. [NUMBER] складає 1 631 651,52 грн. та експертну оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яку відображено у звіті №10677, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Мерседес, д.н. [NUMBER] складає 1 855 253,68 грн. Вартість придатних залишків пошкодженого ТЗ, згідно пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна» складає 759000,00 грн. На підставі зібраних документів та розрахунків ПрАТ "СК "Альфа Страхування" складено страховий акт №0913.206.20.01 на суму 1 631 651,52 грн. та здійснено виплату на рахунок страхувальника/власника, що підтверджується платіжним дорученням №287779 від 14.08.2020 року (а.с. 48-50). Цивільно -правова відповідальність винуватця ДТП водія автомобіля "Равон", д.н. [NUMBER] на момент ДТП, застрахована згідно поліса АО004610575 в ПрАТ "Європейський страховий альянс". Вказана обставина учасниками процесу не оспорюється, а тому доказуванню у відповідності до ст. 82 ЦПК України, не підлягає. Позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ "Європейський страховий альянс". із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса АО004610575 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 тис. грн., які ПрАТ "Європейський страховий альянс" виплатило позивачу, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача (а.с. 51-54). Таким чином, сума не відшкодованої шкоди 1 501 651, 52 грн. (1 631 651,52 грн. - 130000,00 грн). Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Згідно із ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика ПрАТ «СК «УАльфа страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховним судом України в узагальненнях було роз`яснено, що розгляд цивільних справ, які виникають із договорів страхування, вирішенні питання про розмір збитків, завданих транспортному засобу, суди повинні з`ясовував дійсну вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу. Судом всебічно, повно та об`єктивно досліджено, додані до позовної заяви документи на підставі яких позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 1 631 651,52 грн. та отримав відшкодування від страховика ПрАТ "Європейський страховий альянс" в розмірі 130 000,00 грн. а тому позивач правомірно пред`явив позов про відшкодування шкоди в розмірі 1 501 651,52 грн. Правовим обґрунтуванням підстави позову позивач обгрунтовує ст. ст. 1191 ЦК України, яка регулюють підстави регресу, а не суброгації. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 26 червня 2021 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19));суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми права, що фактично регулюють спірні відносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)); зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом потрібно керуватися при вирішенні спору (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)); саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не приводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)). Згідно з ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, заперечуючи проти суми страхового відшкодування, відповідачем не заявлялось клопопотання про призначення у справі експертизи, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 22 524,77 грн. (а.с.75). На підставі викладеного,

Outcome: approved