Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

12.07.2023 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Кострич М.П. звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська товарна біржа, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року, а саме квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,4 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності р.N 1-798 від 10.04.1998 року, посвідченої Сьомою одеською держнотконторою, зареєстрований на Одеській товарній біржі; визначити, що розмір часток у праві власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року є рівними, тобто по частини за кожним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.07.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України. Позивачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі. Представник позивачів - адвокат Кострич М.П. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Одеської товарної біржи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 27.12.1996 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] ./ а.с. 10-11/. 05.10.1998 року між покупцями [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376, відповідно до якого [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , придбали, а [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] ) /а.с 8-9/. Зазначений договір був укладений на Одеській товарній біржі 05.10.1998 року та зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 21.10.1998 року під № 329 стр.37 кн.297 пр. /а.с. 9 зворот/. Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.07.2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 07.08.1998 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.20/. Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.07.2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 22.10.2003 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.19/. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку покупців, які здійснили оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння і користування [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач звільнила квартиру, а позивачі зареєстрували договір в «ОМБТІ та РОН», здійснили реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, сплачували та продовжують сплачувати комунальні послуги та інші витрати за квартиру. Із позову вбачається, що власники квартири позбавлені можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, оскільки біржовий договір не посвідчено нотаріально. Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Т.В. № 163/01-16 від 08.11.2023 року, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] вбачається, що наданий сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року, укладений на Одеській товарній біржі, є недійсним, відповідно до законодавства чинного на той час, тому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання вказаного договору дійсним та визначення розміру часток у праві власності. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі-продажу у 1998 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст.ст.47,227 ЦК України в редакції 1963 року, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст.47 ЦК України /ред.1963р./, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивачі внаслідок купівлі-продажу квартири набули право власності на вказану квартиру. Щодо визначення часток у праві власності, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки домовленостей між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] щодо розміру часток не було, обставин, які свідчать про необхідність відступу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлено, тобто кожному співвласнику у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру належить 1/2 частина, виходячи із засад рівності часток, суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності є рівним, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved