Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

04.08.2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6 126,55 грн., судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 073,60 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №6692, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 14 998,07 грн. На підставі даного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису і стягнення з позивача заборгованості. Як зазначає позивач, під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса із її заробітної плати було стягнуто 6 126,55 грн. Однак, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.10.2021 року виконавчий напис №6692 від 12.03.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином так як відповідач отримав безпідставно вказану суму коштів, позивач звернулась до суду з цим позовомдля захисту свої порушених прав. Позивач в судове засідання не з`явилась, уповноважений представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №6692, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 14 998,07 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області 29.04.2021 року було розпочате виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання зазначеного виконавчого провадження. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.10.2021 року (справа №234/9961/21) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за №6692 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №001-04954- 070308 від 07.03.2008 року в розмірі 14 498,07 гривень, а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у розмірі 500 гривень, в загальній сумі 14 998,07 гривень. Рішення набрало законної сили. З копії довідки Управління освіти Краматорської міської ради Донецької області вбачається, що із заробітної плати [PERSON] здійснювались відрахування згідно з постановою у ВП [NUMBER] на погашення боргу, а саме: - у червні 2021 року: 1 393,13 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»; 300,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 1 393,13 грн. - винагорода приватного виконавця; - у липні 2021 року: 2 933,61 грн.на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»; 106,68 грн. - винагорода приватного виконавця. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» коштів в розмірі 4 326,74 грн., примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнаний таким, що не підлягає виконанню. Інші кошти, а саме: 300,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій; 1 499,81 грн. - основна винагорода приватного виконавця, що в сумі складає 1 799,81 грн, дійсно не були отримані відповідачем. Однак позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, але на підставі ст. 22 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Отже, враховуючи те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, які стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд дійшов висновку, що отримані ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, а саме в сумі 4 326,74 грн. Інші кошти в сумі 1 799,81 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування збитків, на підставі ст. 22 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 6 126,55 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію Договору №б/н/22 від 14.01.2022 року про надання правничої допомоги; копію Додатку №1 до Договору №б/н/22 від 14.01.2022 року; копію меморіального ордеру №305399569 від 04.02.2022 року на суму 3 500,00 грн. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь [PERSON] судових витрат в сумі 4 573,60 грн., з яких: 3 500,00 грн. - судові витрати на професійну правничу допомогу; 1 073,60 грн. - судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved