Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, просив визнати недійсними розпорядження голови Городоцької РДА № 18 від 20.01.2003, в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,2920 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 085370, виданий 29.01.2003 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №18 від 20.01.2003, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 370; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,11 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ № 141371, виданого 17.07.1996, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2920 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІІ-ЛВ № 085370, виданого 29.01.2003 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.01.2003 за № 18. Позивач посилається на те, що після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, однак листом нотаріуса від 05.07.2023 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця. Вказане змушує його звертатись до суду із позовом про визнання вказаного Державного акту та розпорядження, в частині його видачі, недійсними та про визнання за ним права на вказану земельну частку (паю) в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з`явився, 13.09.2023 від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. Представник відповідача - Львівської районної адміністрації, в судове засідання не з`явився, 21.08.2023 начальник подала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в підготовче засідання не з`явився, причин неявки не повідомив про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить думки про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно копій свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] (а.с.8, 12). [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 141371, належало право на земельну частку (пай) розміром 2,11 у.к.га, що підтверджується витягом від 19.07.2023 (а.с.20). Із довідки Городоцької міської ради Львівської області № 341 від 29.06.2023 видно, що з [PERSON] на день смерті, [INFO] , постійно проживали і були зареєстровані, крім інших, чоловік [PERSON] , 1923 р.н. і син [PERSON] , 1964 р.н. (а.с.11). З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 085370, вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,2920 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тучапівської сільської ради. Вказаний акт було видано 29.01.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 18 від 20.01.2003 (а.с.21). [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, так як був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Після смерті батька [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Із листа приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т. № 111/01-16 від 05.07.2023 видно, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через те, що правовстановлюючий документ про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця (а.с.19). В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За п.2 Указу Президента\~України від08.08.1995№\~720/95«Про\~порядок паювання\~земель,переданих\~у колективну\~власність сільськогосподарським\~підприємствам і\~організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 2.11 у.к.га на території Тучапської сільської ради, таке право увійшло до складу її спадкового майна. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, так як був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки розпорядження голови Городоцької РДА та Державний акт на право приватної власності на землю, були видані після смерті [PERSON] , такі слід визнати недійсними. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. На підставі ст. 25,373,392,1217,1268 ЦК України, ст. 529,548-549\~ЦК України в ред.1963,

Outcome: approved