Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування вимог зазначивши, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.06.2023 з ТОВ «Краснолиманське» на його користь було стягнуто суму заборгованості із заробітної плати в розмірі 29655,09 грн. 22.08.2023 рішення суду виконане у повному обсязі. Просив стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.05.2023 (дата подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі) по 22.08.2023 (дата виконання судового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи До позовної заяви [PERSON] долучене клопотання про витребування у відповідача відомостей про розмір середньоденного заробітку на момент звільнення. До суду позивач та його представник адвокат Трун О.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» також до суду не прибув, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ЦПК України, справу просив розглянути без його участі. У наданому відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зауважив, що рішенням суду в справі №226/777/23 встановлене, що у день звільнення позивач не працював. Також вказав на необхідність застосувати принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку, належного позивачеві, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України. ІІІ. Процесуальні дії у справі 05.10.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, відповідачу запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 06.11.2023. Відповідача зобов`язано надати суду довідку про розмір середньоденної заробітної плати позивача на момент звільнення. Розгляд справи відкладався на 01.12.2023. 09.11.2023 судом отримано відзив та витребувані у відповідача відомості. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з відомостями трудової книжки [NUMBER] [PERSON] працював у ТОВ «Краснолиманське» з 28.02.2018 по 13.02.2020 і був звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.06.2023 у справі №226/777/23 (провадження №2/226/198/2023) з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 29655,09 грн (після утримання податків та зборів), а також судові витрати. Рішення суду виконане у повному обсязі 22.08.2023, на банківський рахунок позивача зараховані грошові кошти в сумі 29655,09 грн. Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» №347 від 09.10.2023 середньоденний заробіток [PERSON] на час звільнення становив 934,49 грн. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами. За положеннями статті 117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівникові майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.05.2023 (дати подання позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі) по 22.08.2023 (дата проведення повного розрахунку по заробітній платі). Сума середнього заробітку за вказаний період, виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача у 934,49 грн та кількості днів затримки виплати розрахунку (72 робочих дня), дорівнює 67283,28 грн. Як визначене у рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 (справа №1-11/2012), одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею. Оскільки оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру, суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Позивач також не повинен доводити розміру майнових втрат, яких він зазнав. Отже, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, про що зауважила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, де зазначене, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівникові при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачене у ст.117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 29.01.2014 у справі №6-144цс13. Як встановлено судом, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20.06.2023 про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованості з заробітної плати фактично виконано лише 22.08.2023, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача про зарахування йому суми заборгованості. За період затримки розрахунку (невиконання рішення, про яке було відомо відповідачу), а саме з 14.05.2023 (день пред`явлення позову, який слід вважати днем пред`явлення вимоги про розрахунок) по 22.08.2023, середній заробіток складає 67283,28 грн, виходячи з розрахунку: 934,49 (середньоденний заробіток позивача) грн х 72 робочих дня. Разом із тим, суд, застосовуючи принцип співмірності, враховуючи розмір суми заборгованості з заробітної плати 29655,09 грн, стягнутий за судовим рішенням, та період прострочення виплати, вважає за доцільне зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~ст.117 КЗпП України, до 20000,00 грн, що, на переконання суду, є справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами У даній справі позивачем при пред`явленні позову сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. За приписами ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням судом вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог у розмірі 319,12 грн на користь позивача. В іншій частині судовий збір у сумі 754,48 грн покладається на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial