Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро Сечко Сергій Володимирович звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2020 року близько 20 год. 00 хв. на автодорозі Н-10, а саме кільці с.Королівка мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: ???«BMW» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував відповідач [PERSON] ; ???«Audi» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2020 р. по справі №346/4503/20 відповідача було визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а ні за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а ні за договором міжнародного страхування «Зелена карта». Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №AP/4131922). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 17.12.2020 р., та Заявою про виплату страхового відшкодування від 17.12.2020 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 43 051 (сорок три тисячі п?ятдесят одна) грн. 31 коп. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: звіту №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 31.12.2021 року; наказу №3.1/1670 від 17.03.2021 року; довідки №1 від 12.03.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 44\~877 (сорок чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 31 коп. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 43\~051 (сорок три тисячі п`ятдесят одна) грн. 31 коп. , а також витрати на послуги аварійного комісара в розмір 1826 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 00 коп. Просить, стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 44\~877 (сорок чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 31 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. Представник позивача Сечко Сергій Володимирович в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що позивачем у позовній заяві: «потерпілий своєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 17.10.2020 р. та заявою про виплату страхового відшкодування від 17.10.2020 р.», щодо цього зазначила що для отримання відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих необхідно було невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати МТСБУ повідомлення про ДТП. Проте, потерпілий звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП 17 грудня 2020 року, хоча дорожньо-транспортна пригода малда місце 13 жовтня 2020 року, тобто потерпілий несвоєчасно звернувся із повідомленням та не надав жодних доказів про те, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений у Законі обов`язок у зазначений термін. Зазначила, що доданий до позовної заяви звіт №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин від 31 грудня 2020 року не є належним та допустимим доказом у справі. Оцінка майна проводилась без участі відповідача, що позбавило його можливості надати свої зауваження та міркування. Вказала, що звіт не є висновком експерта та несе консультативний характер. Звернула увагу суду на те, що у звіті не зазначено що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і, що він підготовлений для подання до суду. Крім того, зазначила, що звіт не завірений оцінювачем та на ньому немає відповідних печаток. Підтримала поданий відповідачем відзив на позов та просила відмовити у задоволенні позову. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2020 року у справі №346/4503/20 відповідач [PERSON] 13.10.2020 року близько 20 год. 00 хв. на автодорозі Н-10, а саме на кільці с. Короліка керуючи транспортним засобом BMW д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції чим здійснив зіткнення із транспортним засобом Audi B4д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в результаті зіткнення авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відтак, даною постановою, яка набрала законної сили 23.11.2020 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.4) Як встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу д.н.з. [NUMBER] , застраховано не було (а.с.5-6). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно з п.п. (а) п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до звіту №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових від 31 грудня 2020 року, розрахункова вартість автомобіля Audi B4 реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 1995 рік випуску, пошкодженого у ДТП 13.10.2020 року, до настання пошкоджень становить: 71\~917, 98 грн. (сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімнадцять гривень, 98 копійок). Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, згідно методики дорівнює ринкові вартості та становить: 71\~917, 98 грн. (сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімнадцять гривень, 98 копійок). (а.с.12-28). Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки Audi B4 з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентованої виплати, позивачем встановлено, що вартість КТЗ у пошкодженому стані, яка у з урахуванням торгу складає 28\~866,67 грн. (а.с.31) Отже, розмір регламентної виплати позивачем розраховано наступним чином: 71\~917,98 грн. - 28\~866,67 грн. = 43\~051,31 грн. На підставі заяви потерпілого від 17 грудня 2020 року (а.с.9) позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 43\~051,31 грн. власнику транспортного засобу Audi B4, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення № 942197 від 18 березня 2021 року (а.с. 32). Крім того, позивачем понесено витрати на організацію огляду та складання протоколу, огляду колісного транспортного засобу, фото фіксація пошкоджень, складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру завданих збитків з використанням ліцензійних комп`ютерних програм, телеграма та транспортні витрати в сумі 1\~826,00 грн. (а.с.34) Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до відповідача. Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Твердження відповідача про те, що звіт №125-12-2020 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових від 31 грудня 2020 року не є належним та допустимим доказом у справі, суд не приймає до уваги, оскільки розмір завданих матеріальних збитків відповідачем не спростований належними та допустимими доказами, під час розгляду справи клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи відповідачем не заявлено. Окрім того, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо строку подачі заяви на здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) зазначаючи, що виплата страхової компанії була правомірною, оскільки відмова у здійсненні такого відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, а з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Відтак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є винуватим у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою особі, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом Audi B4, реєстраційний номер [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 43\~051,31 грн. та додаткові витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріального збитку у 1\~826,00 грн., а всього 44\~877,31 грн. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved