Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

В серпні 2023 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТДВ «СК «Гардіан», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, франшизи, моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача 1 страхове відшкодування в розмірі 50993,87 грн, витрати на оцінку збитку в розмірі 3500,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн, а з відповідача 2 франшизу в сумі 3200,00 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] 11.01.2023 о 13 год 00 хв в м. Житомирі по Київському шосе, 42, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] , не надав переваги в русі спецтранспорту КОЗАК з увімкненими синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, який здійснював виїзд з в/ч, з яким скоїв зіткнення та за інерцією скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби Dodge, д.н.з. [NUMBER] , Ford, д.н.з. [NUMBER] , BMW, д.н.з. [NUMBER] і пішохода [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2023 р. у справі 296/1997/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП позивачу, як власнику автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , завдано збитків, які були визначені на підставі звіту 3355/06-23. За складання звіту позивач сплатив 3500,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] » на час ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан». Позивач зазначає, що майнова, моральна шкода та франшиза йому не відшкодовані. Крім цього, діями відповідача 1 йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в неможливості користування автомобілем, необхідності здійснення ремонту, витрачення додаткового часу. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення, зазначає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, а саме: 23.01.2023 р. було проведено огляд пошкодженого автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , зафіксовано пошкодження автомобіля. Крім цього, 12.05.2023 р. було здійснено додатковий огляд автомобіля. На замовлення відповідача 1 було підготовлено звіт, за результатами якого визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ в розмірі 44334,89 грн. Звертає увагу, що позивачем не надано документів, що підтверджують проведення ремонту автомобіля на СТО, що є платником ПДВ, а тому включення розміру ПДВ є безпідставним. На заяву позивача про страхове відшкодування від 14.08.2023 р. відповідач 1 виплатив позивачу 22.09.2023 р. - 41134,89 грн страхового відшкодування. Вважає, що проведення позивачем оцінки суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи, свої представників не направили, причини неявки суду не відомі. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] 11.01.2023 о 13 год 00 хв в м. Житомирі по Київському шосе, 42, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] , не надав переваги в русі спецтранспорту КОЗАК з увімкненими синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, який здійснював виїзд з в/ч, з яким скоїв зіткнення та за інерцією скоїв наїзд на припарковані транспортні засоби Dodge, д.н.з. [NUMBER] , Ford, д.н.з. [NUMBER] , BMW, д.н.з. [NUMBER] і пішохода [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2023 р. у справі 296/1997/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль Ford, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] » на час ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», згідно полісу АР 003404947, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн. 17.01.2023 р. [PERSON] звернувся в ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням про настання ДТП. Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. 23.01.2023 р. за участі позивача було проведено огляд автомобіля «ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] », що підтверджується протоколом огляду. Жодних заперечень до протоколу огляду [PERSON] не вносилось. 29.05.2023 р. за участі позивача було проведено додатковий огляд автомобіля «ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER] » , що підтверджується протоколом огляду. Жодних заперечень до протоколу огляду [PERSON] не вносилось, своїм підписом сторони підтвердили, що перелічені пошкодження були утворені внаслідок ДТП, що мало місце 11.01.2023 р. Оскільки право потерпілого самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди прямо пов`язане з порушенням страховиком ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а в даному випадку таких порушень судом не встановлено, огляд автомобіля відбувся в присутності позивача протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відсутні підстави для прийняття до уваги висновку щодо вартості матеріального збитку №355/06-23, виготовленого на замовлення позивача 19.06.2023 р., та стягнення витрат на його проведення. Натомість, згідно звіту №94-D/12/81 від 27.07.2023 р., виготовленого на замовлення відповідача 1, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням зносу без ПДВ становить 44334,89 грн, а з врахування ПДВ на запасні матеріали - 50471,86 грн. Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц). На заяву позивача про страхове відшкодування від 14.08.2023 р. відповідач 1 виплатив позивачу 22.09.2023 р. - 41134,89 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №187137 від 22.09.2023 р. З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача 1 щодо виплати позивачу страхового відшкодування з урахуванням зносу за виключенням франшизи та без ПДВ, оскільки доказів проведення ремонту автомобіля у платника ПДВ не надано ані страховику, ані суду. Щодо вимог про стягнення з відповідача 1 моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20) З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи, а права позивача, як було встановлено судом відповідачем 1 порушено не було. Крім цього, позивачем не доведено належними доказами протиправність діянь саме відповідача 1, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача 1, не надано суду належних доказів того, що саме внаслідок дій відповідача 1 позивачу було заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив в 10000,00 грн, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Судом враховано, що в ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, за якими здійснюється відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, а саме: страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак, даного випадку судом не встановлено. При цьому, вимог про відшкодування моральної шкоди з винної особи у ДТП позивач не заявляє. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відтак, відсутні підстави для стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» страхового відшкодування, витрат на оцінку та моральної шкоди. Щодо стягнення франшизи з відповідача 2. Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV) зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV). Таким чином, в ідеальному значенні франшиза- це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Судом встановлено, що розмір франшизи становить 3200,00 грн. Станом на час розгляду справи відповідач 2 франшизу позивачу не відшкодував (доказів протилежного суду не надано), а тому вказані кошти обґрунтовано підлягають стягненню з відповідача 2. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50,46 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 4,7 %)

Outcome: partial