Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

У березні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, який в подальшому було уточнено позивачкою. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 липня 2023 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Виділено у самостійне провадження позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову про поділ майна подружжя зазначено, що між позивачкою та відповідачем 26.11.2011 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №94. Шлюбні відносини між сторонами припинились у 2022 році, примирення між ними неможливо. Сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спір щодо місця проживання та виховання яких між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу діти будуть продовжувати проживати разом із позивачкою. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. За час проживання у шлюбі подружжям набуто наступне майно: автомобіль Mersedes-Benz, 1999 р.в., вартістю 280000 грн. Позивачка запропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, сплативши їй 50% вартості автомобіля. Від вказаної пропозиції відповідач відмовився. Посилаючись на вказані обставини просить суд: поділити спільне майно подружжя, а саме: автомобіль Mersedes-Benz, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , присудивши [PERSON] грошову компенсацію вартості частини вказаного транспортного засобу в розмірі 140\~000 грн; витрати, пов`язані із розглядом справи покласти на відповідача. 06.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги про поділ майна подружжя визнає частково. Зазначив, що за умовами кредитного договору, укладеного ним із АТ «ОТП Банк», отримав на загальні споживчі цілі 100500 грн. Саме за ці кошти, відповідач у вересні 2021 придбав спірний автомобіль, за який було сплачено 80100 грн. Відтак вартість частини спільного майна складає 40050 грн. Ухвалою суду\~від 08\~вересня 2023\~рокупідготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 08.09.2023 від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.66). 07.12.2023 від позивачки надійшла заява, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить вирішити питання щодо витрат за проведену експертизу транспортного засобу та судового збору (а.с.95). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті судової влади, оскільки місце його реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території, а також направленням судової повістки про виклик до суду за адресою його проживання, яку він вказав у відзиві на позов (а.с.91-93). Крім того, відповідача додатково було проінформовано про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення SMS-повідомлення, згідно із Порядком надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28 (а.с.88) Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 26.11.2011 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5-6) Під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль Mersedes-Benz S-500, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований в Україні 14.09.2021 на ім`я [PERSON] (а.с.11, 39/зворот). Вказаний факт сторонами не заперечується. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,\~2\~ст.\~70\~СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~При вирішенні\~спору про\~поділ майна\~суд може\~відступити від\~засади рівності\~часток подружжя\~за обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд має застосувати положення частини четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Автомобіль, що є предметом поділу між сторонами, набуто у шлюбі, а отже за правилами положень статті 60 СК України транспортний засіб як майно є спільною сумісною власністю подружжя, який зареєстрований за відповідачем, позивачка згодна на присудження їй в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації вартості частки спірного автомобіля, відповідач також не заперечує проти такого вирішення спору, оскільки автомобілем користується він, проте не погоджується із визначеною позивачкою вартістю майна. Відповідач вказував, що спірний автомобіль було придбано ним за кредитні кошти, отримані за кредитним договором від 04.08.2023, укладеним відповідачем із АТ «ОТП БАНК» (а.с.40-43). Суму купівлі автомобілю зазначав 80100 грн, що підтверджено квитанцією №П106/10618718/1 від 13.09.2021 (а.с.56/зворот). На підтвердження вартості спірного автомобіля, позивачкою надано звіт про оцінку №104/23 від 22.07.2023, згідно із яким ринкова вартість КТЗ Mersedes-Benz S-500, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату оцінки складає 272\~256,88 грн (а.с.52-56). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Виходячи із вказаного роз`яснення Верховного Суду України, а також того, що відповідачем не спростована вартість автомобіля на час розгляду справи, визначена звітом про оцінку №104/23 від 22.07.2023, суд вважає, що сума грошової компенсації вартості спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, складає 136128,44 грн (1/2 від 272 256,88 грн), а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах вказаної суми. При цьому суд зазначає, що відповідач не позбавлений можливості, за наявності правових підстав та доведеності цільового призначення взятого ним кредиту, ставити питання щодо повернення за рахунок позивачки половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів у рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника, оскільки при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що за проведення оцінки спірного автомобіля для доведення його вартості на час розгляду справи, позивачкою було сплачено 3200 грн (а.с.50-51). Також позивачкою було сплачено 1400 грн судового збору за майновою вимогою про поділ майна подружжя (а.с.1). Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (на 97,2%), з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1360,80 грн, а також витрати за проведення оцінки автомобілю пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 3110,40 грн (а.с.49). На підставі викладеного,

Outcome: partial