Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

09.11.2023 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Міньковська А.В. звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «ОТП БАНК», у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2036756970 від 24.06.2021 в розмірі 122206,17 грн., стягнути з відповідача судові витрати із сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.06.2021 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі - АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] укладено договір №2036756970, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 103000 грн. на споживчі потреби, строк повернення до 24.06.2026. 16.12.2022 між AT «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») укладено договір факторингу №16/12/22 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, згідно реєстру Боржників №1 було передано право вимоги до відповідача. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відсотки за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісячно, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором, фактично до дня відступлення права вимоги від банку до позивача, оскільки позивач не нараховує відсотки. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Згідно з реєстром прав вимог до договору факторингу №16/12/22 від 16.12.2022, сума заборгованості відповідача станом на дату відступлення прав вимоги становить - 122206,17 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 97060,39 грн.; заборгованості за відсотками - 25145,78 грн. Ухвалою від 10.11.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.12.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає пред`явлені до нього ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимоги про стягнення боргу за договором кредиту, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] в сумі 122206,17 грн. безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Повідомляє, що згідно договору, укладеного з «ОТП Банк», він отримав 103000 грн. під 29% річних на термін до 24.06.2026. Умовами кредитного договору №2036756970 не передбачено дострокове стягнення банком з позичальника усієї суми кредиту у випадку порушення ним зобов`язань за кредитом. 16.07.2023 він отримав від позивача простою поштовою кореспонденцією вимогу про повернення в найкоротший строк всієї суми кредиту за договором, у якій не зазначено строку виконання такої вимоги, що не може бути підтвердженням строку виконання зобов`язання за договором кредиту. Оскільки новий кредитор ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», який набув права вимоги за даним кредитним договором, не дотримався умов договору, зокрема щодо зміни строку виконання зобов`язання, строк виконання якого не настав, просить у задоволенні позову про стягнення з нього достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором відмовити. Крім того, просить врахувати, що порушення ним зобов`язань за кредитом викликане поважними причинами - відсутністю постійної роботи внаслідок незадовільного стану здоров`я, виконання зобов`язань за іншими кредитними договорами, сплатою аліментів на утримання дитини. Зазначив, що кошти, отримані за кредитним договором було вкладено ним в бізнес, який у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану повністю занепав. На виконання вимог п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України повідомляє, що ним було понесено витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи на суму 2000 грн., що полягають в консультації адвоката та написання відзиву на позов. Разом з тим, вважає необґрунтованим розмір витрат на правничу допомогу, зазначений позивачем в позовній заяві, та у випадку задоволення позову, просить такий зменшити. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явилася, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позовну заяву підтримує, просить таку задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ «ОТП БАНК» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Судом встановлено, що 17.06.2021 [PERSON] подав анкету-заявку на отримання кредиту. 24.06.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2036756970, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 103000 грн., строком до 24.06.2026, з фіксованою процентною ставкою 29 % річних. Згідно п.1.3 кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, в порядку передбаченому кредитним договором та правилами кредитування банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та правилами кредитування. 16.12.2022 між AT «ОТП БАНК» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) укладено договір факторингу №16/12/22, за умовами якого AT «ОТП БАНК» передало (відступило) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги зазначені в реєстрі, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, за що сплатило суму фінансування. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №16/12/22 від 16.12.2022, вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло право вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №2036756970 від 24.06.2021 у розмірі 122206,17 грн., з яких заборгованість за тілом - 97060,39 грн.; заборгованість за відсотками - 25145,78 грн. 28.06.2023 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №2036756970 від 24.06.2021. Згідно розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, вбачається, що станом на 16.12.2022 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2036756970 становить 122206,17 грн., яка складається з: заборгованості за тілом - 97060,39 грн.; заборгованості за відсотками - 25145,78 грн. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст.626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.629, 638 ЦК України). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов`язку боржника третьою особою, а також в інших випадках, встановлених законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач своєчасно не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що відображено у відповідному розрахунку заборгованості, а позивач за договором факторингу набув права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 122206,17 грн., яка складається з 97060,39 грн. заборгованості за тілом кредиту, 25145,78 грн. заборгованості за відсотками. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, право вимоги за яким у подальшому перейшло до позивача, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24.06.2021 в сумі 122206,17 грн. Щодо покликань відповідача на те, що умовами кредитного договору №2036756970 від 24.06.2021 не передбачено дострокове стягнення банком з позичальника усієї суми кредиту у випадку порушення ним зобов`язань за кредитом, суд зазначає, що таке право позикодавця передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, згідно якої встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України). Згідно ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2018, №726/549/19 від 31.03.2020. До позовної заяви представником позивача долучено договір про надання правової допомоги №42649746 від 22.09.2023 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Міньковською А.В. від 22.09.2023, додаткову угоду №003356108892 від 22.09.2023, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Міньковською А.В. на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 22.09.2023, акт на підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 22.09.2023, ордер про надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, в розпорядження суду не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а саме платіжних документів про оплату таких послуг (квитанцій, фіскальних чеків, платіжних доручень, меморіальних ордерів, тощо). Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. слід відмовити. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2684 грн.

Outcome: partial