Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Трофименка А.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 березня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та не стягувати з відповідачки понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Трофименко А.О. згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримують повністю, в разі неявки відповідачки заперечень щодо ухвалення заочного рішення не мають. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку їй вручено. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 07 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 22. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 07 березня 2007 року (а.с. 7а). Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 7-10). З 2014 року відносини між подружжям фактично припинені за відсутності\~взаєморозуміння та\~різних поглядів\~ на подружнє\~ життя,\~що призвело\~до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони припинили\~спільне проживання\~та ведення\~спільного господарства. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка відзив на позов не подала, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На вимогу позивача, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved