Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У серпні 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання нерухомого майна предметом іпотеки. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] (далі - Позичальник, Боржник) було укладено Кредитний договір № 168/П/99/2008-840 від тієї ж дати. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Позичальнику було надано кредит в сумі 66 756,37 дол. США. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору цільовим призначенням кредиту було придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 5661 штук з номінальною вартістю кожної облігації 30,00 грн. з метою фінансування будівництва житлової нерухомості згідно Договору купівлі-продажу облігацій №Б-183/81-06-2/2008/001 від 22.02.2008, що укладений між Позичальником та продавцем цінних паперів ТОВ «КУА «Ексінор» та Договору про резервування/бронювання приміщення № 9/2/2/102/Ж від 14.02.2008, що укладений між Позичальником та ТОВ «УКРГАЗ», на підставі чого за Позичальником резервується/бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] , поверх 2. Відповідно до приписів пункту 3.3. Кредитного договору, Позичальник повертає суму кредиту та сплачує передбачені умовами платежі за кредитним договором шляхом щомісячного перерахування на погоджений сторонами рахунок мінімального платежу в сумі - 987,98 дол. США. В забезпечення належного виконання Кредитного договору, в порядку передбаченому розділом 2 кредитного договору між ВАТ КБ «Надра» та Позичальником було укладено Договір застави майнових прав № 181 від 22.02.2008, право вимоги на які належить Позичальнику на підставі проспекту емісії цінних паперів, факту перерахуванню облігацій на рахунок ТОВ «УКРГАЗ» з метою їх погашення та договору про резервування/бронювання приміщення. Крім того, пунктом 2.1.3. Кредитного договору сторони погодили, що Позичальник зобов`язаний протягом трьох робочих днів, з моменту повідомлення Позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно за останнім укласти Договір іпотеки, предметом якого і буде профінансоване за рахунок кредитних коштів нерухоме майно. Аналогічний обов`язок Позичальника передбачали і приписи пункту 4.3.5. Кредитного договору. Тобто, як вказано в позовній заяві, в Боржника за Кредитним договором та всіма похідними до нього договорами є безумовний обов`язок після набуття права власності на квартиру, що була профінансована за рахунок кредитних коштів передати її в іпотеку Кредитору. 12.06.2020 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір № GL6N718144 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим № 452 (далі - Договір № GL6N718144 від 12.06.2020). відповідно до Договору № GL6N718144 від 12.06.2020 право грошової вимоги за Кредитним договором № 168/П/99/2008-840 від 22.02.2008 та всіма похідними договорами укладеними між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Станом на дату укладення договору відступлення прав вимоги заборгованість [PERSON] складала 94 012,76 дол. США. Після опрацювання матеріалів, які були отриманні Товариством від Первісного кредитора було встановлено, що заборгованість за Кредитним договором №168/П/99/2008-840 від 22.02.2008 не забезпечена тим майном, що було обумовлено Кредитним договором та похідними від нього договорами. На думку ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зазначені обставини порушують права та інтереси Товариства як кредитора. Також в позовній заяві зазначено, що 16.11.2020 року ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» отримало відповідь Виконавчого Комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на адвокатський запит стосовно присвоєння адрес об`єктам житлового масиву [ADDRESS] та про визнання права власності на квартири по [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого Комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18.01.2008 житловому будинку з будівельною адресою [ADDRESS] присвоєно фактичну адресу: [ADDRESS] . Перевіривши інформацію, що міститься в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо проінвестованої за рахунок кредитних коштів квартири, встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 66, виданого 29.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельова В.М. Представник позивача зазначив, що в порушення умов договорів, [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо укладання Договору іпотеки квартири, чим грубо порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 168/П/99/2008-840 від 22.02.2008. Вважав, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є добросовісним іпотекодержателем набутої відповідачем квартири [ADDRESS] та просив суд визнати предметом іпотеки відповідно до кредитного договору № 168/П/99/2008-840 та договору застави майнових прав № 181 квартиру [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] . 06.08.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 30.08.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було витребувано у приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Шевельової Валентини Михайлівни належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи за реєстраційним об`єктом нерухомого майна № 1976217432224, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 24.11.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання 08.08.2023 представник позивача не з`явився, подав заяву, сформовану в системі «Електронний суд» про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання 08.08.2023 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», який в подальшому змінив назву на ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 168/П/99/2008-840 від тієї ж дати. \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Позичальнику було надано кредит в сумі 66 756,37 дол. США. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору цільовим призначенням кредиту було придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 5661 штук з номінальною вартістю кожної облігації 30,00 грн. з метою фінансування будівництва житлової нерухомості згідно Договору купівлі-продажу облігацій № Б-183/81-06-2/2008/001 від 22.02.2008, що укладений між Позичальником та продавцем цінних паперів Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», що діє як повірений від імені і за дорученням ТОВ «КУА «Ексінор», яке діє свого імені та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Ексінор 1» недиверсифікованого виду закритого типу та Договору про резервування/бронювання приміщення № 9/2/2/102/Ж від 14.02.2008, що укладений між Позичальником та ТОВ «УКРГАЗ», на підставі чого за Позичальником резервується/бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до приписів пункту 3.3. Кредитного договору, Позичальник повертає суму кредиту та сплачує передбачені умовами платежі за кредитним договором шляхом щомісячного перерахування на погоджений сторонами рахунок мінімального платежу в сумі - 987,98 дол. США. Згідно із ч. 1\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення належного виконання Кредитного договору, в порядку передбаченому розділом 2 кредитного договору між ВАТ КБ «Надра» та Позичальником було укладено Договір застави майнових прав № 181 від 22.02.2008, право вимоги на які належить Позичальнику на підставі проспекту емісії цінних паперів, факту перерахуванню облігацій на рахунок ТОВ «УКРГАЗ» з метою їх погашення та договору про резервування/бронювання приміщення. За приписами ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п. 2.1.5 вищезазначеного договору застави, Заставодавець ( [PERSON] ) гарантує, що після набуття Заставодавцем прав власності на Нерухоме майно (квартира, що розташована на 2-му поверсі за адресою: [ADDRESS] ) та отримання відповідного документу, що підтверджує право власності, Заставодавець укладає з Заставодержателем договір застави, за яким предметом застави стає безпосередньо Нерухоме майно. Крім того, пунктом 2.1.3. Кредитного договору сторони погодили, що Позичальник зобов`язаний протягом трьох робочих днів, з моменту повідомлення Позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно за останнім укласти нотаріально оформлений Договір іпотеки, предметом якого і буде профінансоване за рахунок кредитних коштів нерухоме майно. Аналогічний обов`язок Позичальника передбачали і приписи пункту 4.3.5. Кредитного договору. За приписами п.3.1.3 Договору застави майнових прав № 181 від 22.02.2008 у випадку, коли протягом 3 днів, з моменту реєстрації прав власності на Нерухоме майно, вказане Нерухоме майно не буде надано Заставодавцем в заставу Заставодержателю, останній має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в порядку, визначеному Кредитним договором. 12.06.2020 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір № GL6N718144 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим № 452. Відповідно до Договору № GL6N718144 від 12.06.2020 право грошової вимоги за Кредитним договором № 168/П/99/2008-840 від 22.02.2008 та всіма похідними договорами укладеними між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Як вбачається із рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 5 від 18.01.2008 житловому будинку з будівельною адресою [ADDRESS] присвоєно фактичну адресу: [ADDRESS] . Звертаючись до суду із даним позовом, представник позивача зазначив, що в порушення умов договорів, [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо укладання Договору іпотеки спірної квартири, чим грубо порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 168/П/99/2008-840 від 22.02.2008, а тому ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вважає себе добросовісним іпотекодержателем набутої відповідачем квартири [ADDRESS] . За приписами ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо проінвестованої за рахунок кредитних коштів квартири станом на 05.07.2021, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 66, виданого 29.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельова В.М. Також, в матеріалах справи є інформація, що міститься в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо проінвестованої за рахунок кредитних коштів квартири станом на 29.01.2020, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія по управлінню активами «Парламент» на підставі договору купівлі-продажу № 59, виданого 28.01.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельова В.М. На час розгляду справи суду не надано доказів оскарження вищезазначених договорів купівлі-продажу, останні є чинними. Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості встановити на якій підставі [PERSON] здійснив відчуження спірної квартири, в який період та кому саме. Враховуючи викладене, суд вважає неправомірним покладення обтяження (встановлення іпотеки) на майно [PERSON] , який не був стороною кредитного договору та не має грошових зобов`язань перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Більш того, слід зазначити, що згідно ст.\~18\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У вказаній нормі закону також наведено істотні умови договору іпотеки, дотримання яких є умовою дійсності договору іпотеки. Згідно з ч. 1 ст.33, ч. 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином можливість задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може мати місце виключно у разі укладення іпотечного договору відповідно до вимог закону в належній формі з досягненням згоди щодо усіх істотних умов договору іпотеки, що визначені ст. 18 Закону України «Про іпотеку». Аналізуючи норми Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що законом не передбачено такого наслідку невиконання боржником свого грошового зобов`язання про передачу майна в іпотеку як визнання нерухомого майна іпотечним майном. Посилання на ст. 3 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека виникає з поміж іншого також на підставі рішення суду, до спірних правовідносин з описаних вище мотивів не підлягає до застосування, так як до іпотеки, яка виникає на підставі рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. По суті, саме договором застави від 22.02.2008 була визначена відповідальність за не передачу нерухомого майна (квартиру) в заставу можливість вимагати дострокового виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій (п.3.1.3), а не передача нерухомого майна в іпотеку на підставі рішення суду чи визнання предметом іпотеки вищезазначеної квартири. Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 572, 1054 Цивільного кодексу, ст. 18 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed