Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

09\~листопада\~2023\~року\~до\~Ладижинського міського\~суду\~Вінницької\~області надійшла\~позовна\~заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Патраманський Іван Олександрович до [PERSON] про поділ\~майна,\~що є\~об`єктом спільної\~сумісної власності\~подружжя, у якій позивачка просить: розділити між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , а іншу 1/2 цієї ж квартири залишити у власності [PERSON] ; стянути з [PERSON] , на користь [PERSON] судові витрати: 1\~073 грн. 60 коп. за оплату судового збору; 3\~000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги. Позов обґрунтований тим, що під час перебування в шлюбі, позивачка разом з відповідачем 03 серпня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, придбали у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя. У зв`язку з чим, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та позивачці було надано строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали (а.с.29). Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та позивачці було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня вручення копії даної ухвали, а саме: долучення до матеріалів справи платіжного документу про доплату судового збору в сумі 739,40 грн. (а.с.35-36). Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Патраманський І.О. не з`явилися, представник надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.44,45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. У заяві зазначив, що позов просить задовольнити, позовні вимоги визнає, витрати на професійну правничу допомогу визнає частково, просить їх зменшити згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України та судовий збір просить стягнути згідно ч.1 ст.142 ЦПК України (а.с.37). У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 січня 2002 рокуміж [PERSON] і [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, про що складений актовий запис за №3. Після державної реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] », що підверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2002 року (а.с.11). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області №135/1128/23 від 02 жовтня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12-13). Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу, ВЕТ 281867, 03 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вихватнюк Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1909, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 353229015, сформованої 06 листопада 2023 року (а.с.14-15). Законодавством України презюмується, що за загальним правилом будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Так, згідно з частиною 3\~статті 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~60, частиною 1 статті\~61 Сімейного кодексу України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що квартира, яка стосується предмета спору, не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , при цьому останні проти того, що квартира є їхньою спільною сумісною власністю не заперечували. Більш того, відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій просив позов задовольнити та у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що ця квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1\~статті 69 Сімейного кодексу України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України\~визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У матеріалах\~справи відсутні\~будь-які\~докази,\~які б\~вказували на\~те,\~що частки\~ [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру, яка стосується предмета спору, є різними, а відтак суд виходить з того, що ці частки є рівними. Підстав для відступлення від засад рівності часток сторін або збільшення частки [PERSON] у праві власності на квартиру, яка стосується предмета спору, судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. Також, згідно з положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачкою [PERSON] та адвокатом Патраманським І.О. 07 листопада 2023 року укладено Договір про надання правничої допомоги №48-ц, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.18), також повноваження представника у даній справі підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №110147 від 09 листопада 2023 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.16,17, 39). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4). Позивачкою [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: розрахунок витрат на правничу допомогу від 09 листопада 2023 року, виконаних адвокатом за Договором про надання правничої допомоги №48-ц від 07 листопада 2023 року (а.с.20); Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) адвокатом за Договором про надання правничої допомоги №48-ц від 07 листопада 2023 року (а.с.19), квитанцію №0.0.3289258752.1 від 07 листопада 2023 року на оплату надання правничої допомоги згідно договору від [PERSON] на суму 3000 грн. 00 коп. (а.с.21). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач [PERSON] у заяві про розгляду справи без його участі скористався своїм правом на подачу відповідної заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу\~допомогу суд, враховуючи характер і обсяг виконаних представником позивача робіт/наданих послуг, складність даної справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, цивільний позов визнаний відповідачем в повному обсязі до початку розгляду по суті, судове засідання проведено за заявами сторін без їх участі), подані відповідачем заперечення щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу позивачки,

Outcome: approved