Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 19.10.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, до досягнення 23 років за умови навчання, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду до моменту закінчення навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є студенткою відокремленого структурного підрозділу "Економіко-технологічного фахового коледжу Херсонського національного технічного університету", потребує матеріальної допомоги. Окрім того вказує, що вона має порушення зору, що потребує періодичного обстеження та лікування у лікаря офтальмолога, і як наслідок необхідно додаткові витрати на проведення такого обстеження та лікування. Її батько, [PERSON] , має постійне місце роботи, і у власності має земельні ділянки, які обробляє самостійно, і взмозі надавати матеріальну допомогу на період її навчання. ІІ.Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 20.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву до суду, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, заяв про розгляд справи за відсутності чи відкладення розгляду справи теж до суду не надіслав. Натомість до суду надіслав довідку про розмір його заробітної плати з ТОВ «Вайт», де він працює водієм. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою відповідача [PERSON] (а.с.5). [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Економіко-технологічного фахового коледжу Херсонського національного технічного університету», навчання вона проходить на бюджетній основі. Термін навчання триває з 01.09.2023 до 30.06.2025 (а.с. 9). ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.\~199\~Сімейного\~кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200\~СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Зі змісту ч. 1ст.\~182\~СК\~України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в університеті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. V. Мотиви суду. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають задовільний стан здоров`я, зокрема відомості (доказів), які свідчать про протилежне сторонами не надано. Відповідач офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Вайт», отримує стабільну заробітну плату у середньому у розмірі близько 7000 грн., доказів щодо перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, до суду останній не надав, окрім того позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем інших доходів, окрім заробітної плати. Так, позивачка у своїй позовній заяві вказує про наявність у відповідача у власності земельних ділянок від яких отримує додатковий дохід, проте клопотань про витребування доказів, які могли б підтвердити цей факт, позивачкою не заявлялися. Під час судового розгляду справи також встановлено, що позивачка навчається на бюджетній формі, а тому має можливість отримувати стипендію. Суд зауважує, що позивачкою не приведено доказів та не зазначено у позові витрат з відображенням конкретних сум, які вона несе щомісяця у зв`язку з навчанням. При цьому, суд також не виключає понесення позивачкою очевидних витрат у зв`язку з навчанням, насамперед плату за проїзд, придбанням їжі, одягу, навчального приладдя, сплата послуг інтернет зв`язку, винаймання житла у разі очного (не дистанційного) навчання, тощо. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Позивачка, обґрунтовуючи заявлений нею розмір аліментів стягуваних з відповідача, посилається на те, що вона страждає на погіршений зір, а тому несе додаткові витрати, пов`язані із лікуванням очей, проведення обстеження очей, придбання окулярів, їх заміна та корекція, тощо. Однак суд вважає за необхідне наголосити, що витрати, зокрема, на її лікування, є додатковими витратами і не стосуються виплат за аліментами у зв`язку з навчанням і пов`язані з цим витрати не може впливати на розмір стягуваних аліментів з відповідача. Виходячи з норм\~статті 185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є, зокрема: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Водночас аліменти у зв`язку з навчанням дитини - це кошти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Такі аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для навчання дитни: плата за навчання у ВНЗ, оплату за харчування у їдальні вузу, придбання одягу, канцелярії, іншого приладдя для навчання, витрати на проживання у гуртожитку ВНЗ чи винаймання іншого житла, плата за проїзд до навчального закладу, тощо. Відтак, на підставі встановлених фактичних обставин, суд вважає, що розмір аліментів, який визначений позивачем у своєму позові є невиправданим та до того ж не є достатньо обґрунтованим, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 2500,00 грн. щомісяця, оскільки вказаний розмір, на переконання суду є справедливим з огляду на необхідність батьків у рівних частках надавати допомогу на утриманні дитини, яка продовжує навчання, і буде в достатній мірі відповідати її потребам та суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі ставки судового збору на 1073,60 грн.

Outcome: partial