Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У квітні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 22.03.2017 року відповідач отримав кредит у розмірі до 100 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїх обов`язків не виконує, станом на 13.03.2023 року має заборгованість в сумі 128399,28 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 105033,05 гривень, 23366,23 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. З огляду на це позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 128399,28 гривень. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.84-85). За правилами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до положення ч.1 та ч.4 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Встановлено, що копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви двічі направлялась відповідачу за адресою, зареєстрованого місця проживання, однак вказані листи повернулися до суду з довідкою ф.20 «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується листами які містяться в матеріалах справи (а.с.87,91). У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, за правилами ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № б/н на отримання кредиту та платіжної кредитної картки, що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.05.2018 (а.с.11). Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.10.2020 відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім цього, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що 09.10.2020 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 7000,00 гривень, починаючи з 31.01.2022 такий ліміт збільшився до 100000,00 грн. (а.с. 9). Встановлено, що відповідач знімав з кредитної картки грошові кошти та розраховувався ними. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що відповідач знімав з кредитної картки грошові кошти та розраховувалася ними. Тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 128399 гривень 28 копійок, що складається з заборгованості за основною сумою боргу - 105033 гривень 05 копійок та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 23366 гривень 23 копійок. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 30 червня 2019 року (а.с.6-8). Відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором загальному у розмірі 128399 гривень 28 копійок. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 24 березня 2023 року (а.с.76) вбачається, що при пред`явленні позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривень. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved