Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 12.08.2017 р. взяв шлюб із відповідачем, подружжя є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що з листопада 2022 р. подружжя не проживає разом, подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим збереження шлюбу неможливе. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просив суд розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надала суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом, 12.08.2017 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с. 9). Подружжя є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. (а.с. 10). Подружні стосунки припинені з листопада 2022 року (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, просила суд про розгляд справи у її відсутності, не клопотала про надання строку для примирення, не спростувала обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, що вочевидь свідчить про відсутність вільної згоди жінки і чоловіка на шлюб, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved