Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 01.08.1998 у відділі РАГС Вінницької міської ради Вінницької області позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. При реєстрації шлюбу позивач прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох спільних дітей, в тому числі, сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2016 по справі №127/365/16-ц шлюб було розірвано. При розірванні шлюбу позивач повернулась на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після розлучення діти залишились проживати з позивачем. Питання про участь відповідача в утриманні дітей було вирішено в судовому порядку. 03.08.2023 синові [PERSON] виповнилось 18 років, і примусове стягнення аліментів з відповідача на його утримання припинилось. Однак, [PERSON] продовжує навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на III курсі в групі [NUMBER] за професією «Кухар. Кондитер» на денній формі навчання за регіональним замовленням, з 01.09.2021 по 28.06.2024. Син не працює, не отримує стипендії, що підтверджується довідкою про доходи № 574 від 21.09.2023, а тому він не має самостійних коштів на існування (їжу, одяг, тощо), а також на організацію навчання (відвідування додаткових занять, придбання підручників, навчальних матеріалів, учбових засобів, утримання необхідної для навчання комп`ютерної техніки, транспортні витрати, тощо). Таким чином, спільний син [PERSON] знаходиться в край скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. Відповідач - людина працездатного віку, служить у в/ч [NUMBER] в лавах ЗСУ, де отримує достатнього розміру заробіток. Житлом він забезпечений, інших утриманців не має. За таких обставин позивач просила стягнути з відповідача в її розпорядження аліменти на користь та утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цим позовом на весь період навчання сина, але не більше, ніж до 03.08.2028 - дня досягнення сином 23-х річного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10.10.2023 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Відзиву на позовну заяву подано не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.2005. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. [PERSON] навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на III курсі в групі [NUMBER] за професією «Кухар. Кондитер» на денній формі навчання, за регіональним замовленням. Термін навчання з 01.09.2021 по 28.06.2024. На повному державному забезпеченні не знаходиться, що підтверджується довідкою № 573 від 21.09.2023. Доходів за період з березня місяця 2023 року по серпень місяць 2023 року [PERSON] не має, що підтверджується довідкою про доходи № 574 від 21.09.2023. Відповідач проживає окремо, доказів про надання допомоги на утримання сина, який навчається, не надав. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання з 01.09.2021, доходів не має, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав, а позивач бажає в судовому порядку врегулювати участь відповідача в наданні такої допомоги на період навчання сина. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначалося вище, суд дійшов висновку, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню сина, а також те, що відповідач доказів надання допомоги сину та неможливості його утримувати суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (вартість навчання, проїзд до навчального закладу, харчування, проживання, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю, як-то визначено ст.200 СК України. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено повністю, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1073,60 грн судового збору. Окрім того, відповідно до ст.\~137\~ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved