Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 21.06.2023 р. надійшов позов Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200696502501 у розмірі 187 764,38 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 816,47 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ «Перший Український міжнародний банк» 19.08.2016 року на підставі кредитного договору №200696502501 видало [PERSON] кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 20 000 грн., який в подальшому було збільшено до 112 361 грн. Відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 17.01.2023 становить 187 764,38 грн. Ухвалою суду від 10.08.2023 справа прийнята до провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 13.09.2023 року. У судові засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник АТ «ПУМБ» в позові зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.57-60). Відповідач в судові засідання 13.09.2023, 10.10.2023 та 05.12.2023 року не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на електронну пошту відповідача, розміщенням оголошення на сайті суду та направлення судової кореспонденції на адресу зазначену в позові. 13.09.2023 року на електронну адресу відповідач надіслав заяву, в якій повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання, призначене на 13.09.2023 року через перебування в Харківській області, м. Ізюм (а.с.50-53). Розгляд справи відкладено на 10.10.2023 року. 10.10.2023 року на електронну адресу відповідач повторно надіслав заяву , в якій повідомив суд про неможливість прибуття в судове засідання , призначене на 10.10.2023 року через перебування в Харківській області, м. Ізюм (а.с.63-65). Розгляд справи відкладено на 05.12.2023 року. На адресу суду також від відповідача повернулись поштові конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.61). Суд неодноразово направляв відповідачу на електронну адресу [INFO] поштову кореспонденцію, яку відповідач отримав, про що наявні довідки про доставку електронної відправки вкладення (а.с.62,68). Тому суд, у зв`язку з чисельними неявками відповідача, ненаданням відповідачем відзиву на позов, а також враховуючи той факт, що відповідачем не заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду за місцем свого перебування, оскільки згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, [PERSON] по м.Одесі та Одеській області не значиться (а.с.47), а останнє відоме місце проживання зазначено в позові: [ADDRESS] , куди судом і було направлено поштову кореспонденцію, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також суд зазначає, що відповідач повідомлявся про час і день розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2016 року [PERSON] підписав заяву №200696502501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У заяві вказано, що [PERSON] підписанням вказаної заяви беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджуюся з тим, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку) (а.с.6-16) 19.08.2016 року на підставі кредитного договору №200696502501 видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 20 000 грн., який в подальшому було збільшено до 112 361 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с.19). 17.01.2023 року відповідачу направлена письмова вимога (повідомлення) про існування заборгованості у розмірі 187 764,38 грн. (а.с.17), яка направлена рекомендованою поштою, що підтверджується реєстром відправки (а.с.18). На а.с.26 оборот.-41 знаходиться виписка за договором №200696502501. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує та систематично порушує його умови, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.19 оборот. - 26), у зв`язку з чим у нього за період з 30.10.2016 року по 30.09.2022 року виникла заборгованість станом на 17.01.2023 року у розмірі 187 764,38 грн, що складається з: - заборгованість по сумі кредиту 129 764,38 грн; - заборгованість за відсотками 58 058,01 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, та які б спростовували суму заборгованості, відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати процентів у суду не має. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору таст.1050 ЦК України. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2816,47 грн, відповідно до платіжної інструкції №000307683/00 000018937 від 26.06.2023 (а.с.42, обор.). Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved