Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19.09.2020 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 1709. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в сторін не склалося в зв`язку з тим, що вони з чоловіком перестали розуміти одне одного, ведуть різні бюджети, шлюбні відносини не підтримують та разом не проживають, а тому шлюб носить формальний характер і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Крім того, просить також малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] , на її вихованні та утриманні. Від позивачки до суду надійшла заява за якою вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшла заява за якою н просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив: Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 19.09.2020 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між [PERSON] та [PERSON] , 19.09.2020 року було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1709. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Вiдповiдно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами суперечить iнтересам позивача, оскiльки вона не згодна перебувати в подальшому у шлюбі з відповідачем, тобто на даний час не існує її вільної згоди на шлюб. В такому випадку відновлення сім`ї неможливе, позов визнано відповідачем, а тому даний шлюб підлягає розірванню та позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки примушуванням до шлюбу заборонено законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Враховуючи, що сторонами не надано доказів наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`явили, суд його не вирішував, а тому дитину слід залишити проживати з позивачкою. Вирішення судом питання залишення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє сторони звернутися до суду з позовом щодо визначення місця проживання дитини.

Outcome: approved