Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Схід ГЗК» в якому просив визнати протиправними, незаконними дії відповідача та стягнути з ДП «Схід ГЗК» на користь позивача не виплачену заробітну плату за серпень 2022 року, жовтень 2022 року в розмірі 61116,63 грн, та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 4611,91 грн. На обґрунтування позову зазначив, що з 15.08.1983 року по 21.11.2022 року позивач перебував у трудових відносинах зі Смолінською шахтою ДП «Схід ГЗК». 21.11.2022 року був звільнений з посади начальника відділу охорони праці шахти із занятістю на підземних роботах, у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідач після звільнення не виплатив заробітну плату позивачу посилаючись на відсутність коштів. Станом на 01.08.2023 року заборгованість по заробітній платі складає 61116,63 грн. З метою досудового врегулювання спору, 19.06.2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою виплатити його заробітну плату, але відповідач проігнорував дану вимогу. Вважає такі дії відповідача незаконними та протиправними. Ухвалою Маловисківського\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 11.12.2023\~року позовні\~вимоги про\~визнання протиправними,\~незаконними дій\~відповідача та\~стягнення компенсації\~за несвоєчасно\~виплачену заробітну\~плату у\~розмірі 4611,91\~грн - залишено без розгляду. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача Смолінську шахту «ДП Схід ГЗК» на належного відповідача ДП «Схід ГЗК». Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2023 року заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2023 року прийнято до справи відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач визнав позовні вимоги в частині заборгованості по заробітній платі. На обґрунтування такої позиції зазначила, що позивач дійсно працював на Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК» начальником відділу охорони праці та був звільнений 21.11.2022 року з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію. Станом на 25.10.2023 за підприємством відносно [PERSON] рахується заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 61116,63 грн. Зазначила, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який не одноразово було продовжено. У зв`язку з цим, ДП «Схід ГЗК» тривалий час, починаючи з 01.03.2022 року перебувало у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується наказом Новокостянтинівської шахти «Про виведення працівників в тимчасовий простій». На час введення воєнного стану підприємство мало фінансові трудності та опинилося у скрутній фінансово\~економічній кризі, що зумовило нестабільне державне (бюджетне) фінансування та затримки у взаєморозрахунках підприємствами, установами організаціями, а також із працівниками підприємства. Щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, зазначила, що така вимога є необґрунтованою та такою, яка не відповідає вимогам чинного законодавства. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання подав заяву, зареєстровану судом 11.12.2023 року за вх. №12251, про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Просив стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 61116,63 грн. Представник відповідача ДП «СхідГЗК» - адвокат Наконечна О.І. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 11.12.2023року за вх.№12254, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника ДП «Схід ГЗК». При винесені рішення просила врахувати позицію, викладену відповідачем у відзиві на позовну заяву. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зваживши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, та разом з тим є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд у межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON] з 17.03.2021 по 21.11.2022 року прийнятий на роботу начальником відділу охорони праці шахти із зайнятістю на підземних роботах, згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці з присвоєнням категорії А, як працюючому з джерелами іонізуючого випромінювання в порядку переведення із служби ОП ДП «Схід ГЗК», та звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст.38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.3-7). Відповідно до довідки державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» Смолінської шахти від 16.06.2023 року №18-30/1016, станом на 16.06.2023 року, за підприємством рахується заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] в сумі 61116,63 грн (з відрахуванням зборів та податків), в тому числі за серпень 2022 року - 42960,18 грн; жовтень 2022 року - 18156,45 грн (а.с.8). Крім того, судом досліджено вимогу [PERSON] на ім`я в.о. генерального директора державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» щодо проведення повного розрахунку та виплати заборгованість по заробітній платі в розмірі 61116,63 грн. (а.с.9-10). Відповідь на яку позивачем не отримано та представником відповідача не спростовано вказану обставину. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Судом з`ясовано, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості із заробітної плати при звільненні, який регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (КЗпП). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з положеннями ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Окрім зазначеного судом відзначається, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (Постанова Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-60цс133), - відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Таким чином, суд констатує наявність вини роботодавця - відповідача державного підприємства «Східний гірничо - збагачувальний комбінат» у невиплаті належних звільненому працівникові - позивачу [PERSON] у день його звільнення коштів у розмірі 61116,63 грн. Посилання представника відповідача на те, що на території України введено воєнний стан, у зв`язку з чим, ДП «Схід ГЗК» тривалий час перебувало у вимушеному простої, має фінансові труднощі, а рахунки підприємства арештовані, що призвело до обмеженого доступу їх використання, суд не враховує, як правову підставу для відмови в задоволенні позову. Частиною третьою статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці , якщо доведе, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Отже, законодавець пов`язує звільнення від відповідальності роботодавця за умови доведення останнім, що таке порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Відтак, відповідач, як роботодавець не довів суду, зокрема не надав належних доказів, що саме ці обставини стали перешкодою для своєчасного розрахунку роботодавця з працівником-позивачу [PERSON] . Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» також роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи, що відповідачем ДП «Схід ГЗК», тобто роботодавцем надана довідка про заборгованість заробітної плати [PERSON] з відрахуванням зборів та податків, суд вважає, за можливе в резолютивній частині рішення зазначити суму заборгованості по заробітній платі з відрахуванням зборів та податків. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні судом питання про судові витрати у справі, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (за одну вимогу майнового характеру - 1 % від ціни позову, але не менше 1073,60 грн.).

Outcome: approved