Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, посилаючись на те, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 [PERSON] на підставі рішення Криничанської державної адміністрації №271-р від 19 травня 1997 року отримала право на земельну ділянку розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич». Сертифікат зареєстровано 26.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай) за № 021. [INFO] [PERSON] померла. На підставі свідоцтв серії [NUMBER] і серії [NUMBER] від 18.12.2009 про право на спадщину за законом в межах спадкової справи 142\\09 на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич» , що знаходиться в с. Бикове, Криничанського району, Дніпропетровської області , розміром 5,83 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) , що належало спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року успадкували в рівних частинах: [PERSON] і [PERSON] . До Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1996 року було внесено відповідний запис про спадкування відповідних прав [PERSON] та [PERSON] від 18.12.2009. 04.08.2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до голови Криничанської райдержадміністрації про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва згідно вищенаведеного Сертифікату із земель колишньої агрофірми «Славутич», на території Биковської сільради, площею 5,83 умовних кадастрових гектарів. 16.09.2016 року розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації О.В. Гапіч за № Р-462\\0\\298-16 виділено земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в розмірі 5,83 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] та [PERSON] (по 1\\2 частину кожній) на території Биковської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. [PERSON] та [PERSON] зобов`язані вжити заходів щодо виготовлення відповідної землевпорядної документації , державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку в установленому чинним законодавством порядку. 03.11.2016 [PERSON] і [PERSON] у виконання зазначеного розпорядження звернулись до ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» за для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 03.11.2016 [PERSON] проведено встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Складено кадастровий план земельної ділянки з зазначенням співмежників , розмірів ділянки та існуючих обмежень. На титульному аркуші технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) 22.03.2017 Державним кадастровим реєстратором поставлено печатку про те , що електронний документ перевірено та внесено до Державного земельного кадастру . 22.03.2017 року відділом у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельну ділянку під кадастровим номером : 1222081700:01:001:0304 внесено до Державного земельного кадастру із зазначенням обмежень щодо 0,6395 га, відповідно до Постанови КМУ № 209 від 4.03.1997. Державна реєстрація обмежень відбулась 04.03.1997 і встановлено безстроково. 22.02.2017 з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго»» укладено договір №86\\13-17 про встановлення земельного сервітуту. 31.05.2017 розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації О.В. Гапіч за № Р-175\\0\\298-17 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] (1\\2) , [PERSON] (1\\2) - для ведення сільськогосподарського виробництва . Надано [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність земельну ділянку (кадастровий номер : 1222081700:01:001:0304). 23.06.2017 за [PERSON] і [PERSON] на підставі наведеного розпорядження зареєстровано право власності на наведену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1\\2 частці за кожною . Спірна земельна ділянка на час укладення договору оренди №23 між [PERSON] і ФГ «Агромир» від 17.06.2014 року, була сформована та відносилась до нерозподілених (не витребуваних паїв) та фактично перебувала у розпорядженні відповідної адміністрації до моменту внесення цієї ділянки до Державного земельного кадастру і отримання права власності на неї [PERSON] і [PERSON] , при цьому [PERSON] до даної земельної ділянки жодного стосунку не мав, як і не отримував будь-яких правомочностей на укладення жодних договорів щодо неї. У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Криничанського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання\~недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації № Р-175/0/298-17 від 31 травня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Биківської сільської ради та передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність земельну ділянку площею 5,7432 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 в розмірі 1/2 частина кожній; Скасування записів про право власності № 22226943 та № 22226838 від 23 червня 2017 року державного реєстратора КП «Криничанське БТІ» Негрієнка С.Ф. щодо проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки площею 5,7432 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 (цивільна справа №\~178/1437/21). Обгрунтовуючи підстави позову , [PERSON] вказував що він є власником земельної ділянки кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 - розміром 5,7548 га , яка розташована на території Биківської сільської ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області на підставі державного акту на право власності серії ЯЛ № 021103 від 10 листопада 2010 року , який зареєстрований 15 листопада 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012206984. \~ 17 червня 2014 року він передав наведену земельну ділянку в оренду ФГ «Агромир» строком на 25 років, про що в Державному реєстрі речових прав 09 липня 2014 року зареєстровано відповідне речове право . 19 серпня 2021 року останній дізнався про те, що на підставі Розпорядження голови Криничанської РДА від 31 травня 2017 року №Р-175/0/298-17 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Биківської сільської ради та передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер 1222081700:01:001:0304, площею 5,7432 га по 1/2 частині [PERSON] і [PERSON] , натомість таке рішення на його думку є незаконним у зв`язку з порушенням його права володіння, користування та розпорядження даною земельною ділянкою. 23 листопада 2022 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області на підставі належних і допустимих доказів прийнято рішення про відмову в задоволенні вищенаведеного позову , виходячи з того , що судом не встановлено факту порушення [PERSON] і [PERSON] права власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку, оскільки позивачу та відповідачам належать різні земельні ділянки, які знаходяться в різних межах і роз`яснено право оскаржити дії органів Держгеокадастру та державного реєстратора щодо дублювання кадастрового номера . [PERSON] і [PERSON] (правонаступники [PERSON] ) ніколи не мали правовіносин з ФГ «Агромир» , набули право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1222081700:01:001:0304 , як перші власники 23.06.2017 , тому не можуть відповідати по зобов`язанням [PERSON] перед ФГ «Агромир» за зареєстрованим в Держреєстрі договором оренди №23 відносно наведеної земельної ділянки, оскільки на час його укладення та державної реєстрації будь-яких домовленостей ні з [PERSON] , ні з ФГ «Агромир» вони не мали , як і спадкодавиця [PERSON] , враховуючи час її смерті [INFO] , тобто за 6 років до моменту укладення спірного договору. Наведені обставини вказують на те , що договір оренди № 23 від 17.06.2014 укладений між ФГ «Агромир» і [PERSON] відносно земельної ділянки кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 стосується іншої земельної ділянки ніж та , що належить позивачам. [PERSON] і [PERSON] його не підписували і відповідно, істотні умови цього договору не погоджували, тому наведений договір беззаперечно порушує їх права , тому просять суд визнати договір оренди неукладеним і скасувати державну реєстрацію. Відповідач -\~ [PERSON] \~ у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений ; відзиву чи заперечень суду не надано. Відповідач -\~ ФГ\~ «Агромир»\~та їх\~представник у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений; відзиву чи заперечень суду не надано. Третя особа - відділ ЦНАП Криничанської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщені ; згідно заяви просять розглядати справу без їх участі. Дослідивши докази по справі суд встановив, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року [PERSON] на підставі рішення Криничанської державної адміністрації №271-р від 19 травня 1997 року отримала право на земельну ділянку розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич». Сертифікат зареєстровано 26.06.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часку (пай) за № 021. [INFO] [PERSON] померла. На підставі свідоцтв серії [NUMBER] і серії [NUMBER] від 18.12.2009 про право на спадщину за законом в межах спадкової справи 142\\09 на земельну частку (пай) у землі , яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Славутич» , що знаходиться в с. Бикове, Криничанського району, Дніпропетровської області , розміром 5,83 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) , що належало спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1997 року успадкували в рівних частинах: [PERSON] і [PERSON] . До Сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП №01300625 від 26.06.1996 року було внесено відповідний запис про спадкування відповідних прав [PERSON] та [PERSON] від 18.12.2009. 31.05.2017 розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації О.В. Гапіч за № Р-175\\0\\298-17 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] (1\\2) , [PERSON] (1\\2) - для ведення сільськогосподарського виробництва . Надано [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність земельну ділянку (кадастровий номер : 1222081700:01:001:0304). 23.06.2017 за [PERSON] і [PERSON] на підставі наведеного розпорядження зареєстровано право власності на наведену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1\\2 частці за кожною . У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Криничанського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання\~недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації № Р-175/0/298-17 від 31 травня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Биківської сільської ради та передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність земельну ділянку площею 5,7432 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 в розмірі 1/2 частина кожній; Скасування записів про право власності № 22226943 та № 22226838 від 23 червня 2017 року державного реєстратора КП «Криничанське БТІ» Негрієнка С.Ф. щодо проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки площею 5,7432 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0304 (цивільна справа №\~178/1437/21). 23 листопада 2022 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області на підставі належних і допустимих доказів прийнято рішення про відмову в задоволенні вищенаведеного позову , виходячи з того , що судом не встановлено факту порушення [PERSON] і [PERSON] права власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку, оскільки позивачу та відповідачам належать різні земельні ділянки, які знаходяться в різних межах і роз`яснено право оскаржити дії органів Держгеокадастру та державного реєстратора щодо дублювання кадастрового номера . [PERSON] і [PERSON] (правонаступники [PERSON] ) ніколи не мали правовіносин з ФГ «Агромир» , набули право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1222081700:01:001:0304 , як перші власники 23.06.2017 року в порядку ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» , а не в порядку переходу права власності на земельну ділянку від попереднього власника, тому не можуть відповідати по зобов`язанням [PERSON] перед ФГ «Агромир» за зареєстрованим в Держреєстрі договором оренди №23 відносно наведеної земельної ділянки, оскільки на час його укладення та державної реєстрації будь-яких домовленостей ні з [PERSON] , ні з ФГ «Агромир» вони не мали , як і спадкодавиця [PERSON] , враховуючи час її смерті [INFO] , тобто за 6 років до моменту укладення спірного договору. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 5 вищезазначеної Постанови передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Тобто як у частині 1статті 215 ЦК України, так і встаттях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване у належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Зазначений правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved