Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який заповів все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . 11.07.2023 представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулась в його інтересах до приватного нотаріуса Васікової Л.Є. з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 11.07.2023 нотаріусом відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] з підстав неподання заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку і не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що не був обізнаний про наявність заповіту, оскільки разом зі спадкодавцем не мешкав, спільного побуту не мав, перебуває на службі у складі Збройних Сил України з 05.03.2022. Законодавство щодо строків прийняття спадщини змінювалось: були зупинені строки на прийняття спадщини відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», потім внесено зміни до постанови, якими встановлений строк для прийняття спадщини у 10 місяців. Вважає, що наведені у позові обставини є поважними для поновлення пропущеного строку на подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 08.08.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 05.09.2023 підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою суду від 06.10.2023 залучено до участі у справі співвідповідача Харківську міську раду та витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Лариси Євгеніївни належним чином посвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 03.11.2023 закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. 04.09.2023 подала заяву, в якій не заперечувала проти позовних вимог (а.с. 57). Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Васікова Л.Є. в судове в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, пояснення не подала. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , складеним останнім 06.08.2021 (а.с. 18, 34). [INFO] [PERSON] помер, на час смерті йому належала квартира за адресою: [ADDRESS] , згідно копії паспорта, померлий був зареєстрований за адресою вказаної квартири (а.с.11, 12, 19, 28). [PERSON] , [INFO] , є дружиною померлого [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 14, 16). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 11.07.2023 встановлено, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 32). Отже, [PERSON] , як особа пенсійного віку, бажаючи отримати обов`язкову частку у спадщині, мала б подати відповідну заяву до нотаріальної контори, оскільки разом зі спадкодавцем не мешкала, проте вказаних дій не вчинила, отже спадщину не прийняла і, відповідно, не є спадкоємцем померлого та належним відповідачем у справі. Як вбачається з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова) особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Доказів, що [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину та, відповідно, є належним відповідачем у справі, матеріали не містять, отже підстав для прийняття судом визнання позову немає. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. від 11.07.2023 відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] з підстав неподання заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку і не проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкова справа не заводилась (а.с. 35, 120). Позивач [PERSON] є учасником бойових дій, мобілізований 05.03.2022, виконував бойові завдання, перебуває у складі ВЧ А1556 (а.с. 20-23). Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємці мають протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 Постанови зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Введення воєнного стану на території України, ведення бойових дій на території м. Харкова, необізнаність щодо існування заповіту, а також легітимні очікування, пов`язані з зупиненням строків на прийняття спадщини відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» є поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (статті 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набрало законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи фактичні обставини справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення позивачем дій з прийняття спадщини (повномасштабна агресія з 24.02.2022, постійні обстріли м. Харкова, перебування позивача на службі у складі Збройних Сил України, легітимні очікування, необізнаність про наявність заповіту), суд вважає, що позивачем доведено існування поважних причини пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі наданих доказів судом встановлено, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини, тому суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved