Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про продовження строку дії обмежувального припису відносно [PERSON] , вказуючи на те, що з 06 серпня 1988 року вона перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, який Вознесенський міськрайонний суду Миколаївської області розірвав своїм рішенням від 16 вересня 2022 року. 26 вересня 2022 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив рішення про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису строком на 3 місяці у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці фізичного та психологічного насильства. 28 липня 2023 року Вознесенське РУП ГУНП видало відносно [PERSON] терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 16 серпня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив постанову про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 29 серпня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області повторно ухвалив рішення про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису строком на 3 місяці у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 15 листопада 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив вирок про визнання [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України (за навмисне невиконання вимог обмежувального припису) та призначив покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Враховуючи те, що строк дії обмежувального припису закінчується, а також поведінку [PERSON] , яка свідчить про те, що останній після закінчення вказаного строку буде продовжувати кривдити [PERSON] , а тому остання просила продовжити\~строк дії обмежувального припису на 6 місяців. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили про її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти продовження строку дії встановленого обмежувального припису заперечував, вказуючи на відсутність для цього законних підстав, а також мотивуючи свої заперечення незадовільним станом його здоров`я та відсутністю іншого житла. Заслухавши пояснення\~заявниці [PERSON] ,\~її представника\~ [PERSON] ,\~заінтересованої особи\~ [PERSON] ,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд прийшов\~до наступного. Зокрема суд встановив, що з 06 серпня 1988 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який Вознесенський міськрайонний суду Миколаївської області розірвав своїм рішенням від 16 вересня 2022 року. 26 вересня 2022 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив рішення про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису строком на 3 місяці у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці фізичного та психологічного насильства. 28 липня 2023 року Вознесенське РУП ГУНП видало відносно [PERSON] терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 16 серпня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив постанову про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 29 серпня 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області повторно ухвалив рішення про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису строком на 3 місяці у зв`язку із вчиненням останнім відносно заявниці психологічного насильства. 15 листопада 2023 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалив вирок про визнання [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України (за навмисне невиконання вимог обмежувального припису) та призначив покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік (вирок не набрав законної сили). У зв`язку з цим заявниця не почуває себе в безпеці. Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею;\~ заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч.ч. 3, 4\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого\~Закону\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» або\~Законом України\~«Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Згідно ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Аналогічно, згідно ч. 5 ст. 26\~ Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті (зокрема постраждалої особи або її представника), на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. У своїй постанові від 08 травня 2019 року у справі №359/10231/18 Верховний Суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів, що встановлення та перевірка обставин, що були підставами для встановлення обмежувального припису, не є предметом розгляду у справі про продовження строку дії такого припису, в межах розгляду якої лише досліджуються ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема неодноразові повторювані випадки вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці (що підтверджено відповідними судовими рішеннями), а також умисне невиконання ним вимог останнього обмежувального припису, суд приходить до висновку, що наявна висока вірогідність повторення [PERSON] таких дій, а тому вважає необхідним продовжити строк дії обмежувального припису. Проте, враховуючи відсутність у [PERSON] іншого місця проживання, суд вважає необхідним продовжити вказаний строк на два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: partial