Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

24.10.2023 позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 179792,57 грн., а також судовий збір в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.08.2018 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (15.08.2018 змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №4147129. Також, 06.08.2018 між банком та [PERSON] укладено договір №26259000049343 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до якого позивач здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Згідно з кредитним договором, банк встановлює наступні умови кредитного обслуговування: ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 100000,00 грн., що може бути змінений банком протягом дії договору в порядку, визначеному УДБО; при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1000000 грн.; строк дії кредитного ліміту -12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту кожна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в договорі. Продовження строку дії кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість становить 48% річних, на прострочену заборгованість - 56% річних; пільговий період користування кредитом становить 66 днів з процентною ставкою - 0,01%; реальна річна процентна ставка - 58,89 % річних. В подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 №23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022- 30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу відповідачем, в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу [PERSON] , а лише відтермінували його сплату. В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором та виконання вимог ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», ст.175 ЦПК України, АТ «Банк Кредит Дніпро» на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога банку була залишена відповідачем без виконання. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 10.10.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 179792,57 грн., яка складається: залишок простроченого кредиту - 96059,45 грн., залишок прострочених відсотків - 83733,12 грн. Ухвалою від 25.10.2023 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача у заяві від 30.10.2023, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «Банк Кредит Дніпро». Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 20.11.2023. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 25.10.2023 про відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явився повторно, відтак, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З досліджених у процесі судового розгляду матеріалів справи, судом встановлено, 06.08.2018 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір №26259000049343 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до якого банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Згідно п.1.2 вказаного договору, кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 100000,00 грн., та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку, визначеному УДБО; при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 1000000 грн.; строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту кожна із сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в договорі. Продовження строку дії кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість становить 48% річних, на прострочену заборгованість - 56% річних; пільговий період користування кредитом становить 66 днів з процентною ставкою - 0,01%; реальна річна процентна ставка - 58,89% річних. 06.08.2018 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №4147129. Відповідно до п.1.1 цього договору, банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта, відповідно до умов, визначених в цьому договору та УДБО. Також відповідачем [PERSON] 06.08.2018 підписано паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка з пільговим періодом». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] № [NUMBER] . Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором АТ «Банк Кредит Дніпро» на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога банку була залишена відповідачем без виконання. Згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, вбачається, що станом на 10.10.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором №26259000049343 від 06.08.2018 становить 179792,57 грн., яка складається: залишок простроченого кредиту - 96059,45 грн., залишок прострочених відсотків - 83733,12 грн. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунками відсотків за користування кредитними коштами, наданими позивачем, з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Саме тому стягненню з відповідача [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягають проценти за користування кредитними коштами, але у розмірі 68953,10 грн., оскільки саме такий розмір заборгованості по процентах був наявний станом на 09.06.2023, коли АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до[PERSON] з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачем кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №26259000049343 від 06.08.2018 в сумі 165012,55 грн., з яких: 96059,45 грн. - сума залишку простроченого кредиту, 68953,10 грн. - сума прострочених відсотків. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро»слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2463,35 грн.

Outcome: partial