Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У липні 2023 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить припинити стягувати з позивача на користь відповідача щомісяця починаючи з 10 грудня 2021 року аліменти на дитину [PERSON] [INFO] , оскільки вона проживає з батьком та перебуває на повносу його утриманні; припинити стягувати з позивача на користь відповідача щомісяця починаючи з 24 лютого 2022 року аліменти на дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , оскільки такі не проживають з відповідачем та місцезнаходження їх невідоме; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2018 року Прилуцьким міськрайонним судом видано судовий наказ, яким з позивача на користь відповідача зобов`язано стягувати щомісяця починаючи з 09 січня 2018 року аліменти на дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Оскільки з часу постановлення даного рішення суду істотно змінилися обставини, у позивача з`явилися підстави для звернення з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного на сьогоднішній день права. Позивач вказує, що аліменти сплачував частково у добровільному порядку, також передавав дітям продукти та одяг, стверджує, що дочка [PERSON] з 10.12.2021 проживає з ним та знаходиться на його утриманні, інші троє дітей перебувають за межами України з третіми особами, без матері, та їх місце перебування наразі не відоме. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 27.07.2023 прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрив провадження\~у справі, постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Як вбачається з матеріалів справи відповідач належно повідомлена про час та місце розгляду справи, проте до судових засідань не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню\~ст.280 ЦПК України. ІІІ. Позиції сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , батьками дітей зазначено сторони по справі (а.с.12-14). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.02.2007 (а.с.13). Позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні за фактом незаконного перенаправлення неповнолітніх дітей за кордон (а.с.15). Позивач здійснював перерахування аліментів: 17.04.2018року-3857грн., 19.10.2020року-500грн., 17.11.2020року-500грн., 24.12.2020року-600грн.; 21.01.2021року-500грн., 23.02.2021року-500грн. (а.с.16-18). [PERSON] отримувала соціальну допомогу, як малозабезпеченій сім`ї (а.с.20-21). У зв`язку з несплатою аліментів до позивача застосовано штраф на підставі постанови держаної виконавчої служби (а.с.26). Як вбачається з актів позивач передавав дітям продукти харчування, одяг, іграшки 02.07.2021, 17.11.2020, 21.01.2021,24.09.2021, 24.12.2020, 28.09.2020 (а.с.28-32). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою\~статті 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 192 СК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні сторони мають чотирьох спільних дітей, на підставі судового наказу з позивача стягуються аліменти у розмірі половини його заробітку (доходу). Щодо довідки про склад сім`ї суд не приймає її до уваги, оскільки як вказано у довідці до складу сім`ї позивача входять діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проте як вказує сам позивач у своїй заяві з ним проживає лише [PERSON] , місце знаходження інших трьох дітей йому не відоме, і саме з даного приводи він звертався до правоохоронних органів. Щодо перерахування позивачем грошових коштів та передачі одягу, продуктів суд вказує, що суми перераховані у рахунок сплати аліментів є недостатніми для належного забезпечення умов проживання, навчання та розвитку чотирьох дітей, а об`єм та вартість продуктів взагалі не вказані, тому відсутня можливість встановити чи достатньо їх було передано на потреби дітей. Позивач не навів жодних доводів щодо зміни матеріального або сімейного стану його або відповідача, його доводи наведені позовній заяві не обґрунтовані належними та допустимими доказами, що у своїй сукупності підтверджували викладені ним обставини. За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed