Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Адвокат Кричфалушій І.І., який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 20.02.2021 року зареєстрований у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №57. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося по тій причині, що не зійшлися характерами. Мають різні погляди на життя та життєві цінності, а також між ними відсутнє кохання як між чоловіком та жінкою. Близько року не живуть подружнім життям. Сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, їх спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливе. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе, просить строк для примирення не надавати. Окрім того, у позовній заяві вказано те, що діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач протягом тривалого часу у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей хоч і має постійне місце роботи в Хустському РЕМ та окрім того займається підприємницькою діяльністю. На його утриманні інших осіб не має, є працездатним, отримує дохід, а саме тому відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дітей. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №57 - розірвати, та стягувати з [PERSON] аліменти\~ на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ,\~ в розмірі по 5000 гривень\~ на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Представник адвокат Кричфалушій І.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, подав заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомлення. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.02.2021 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 57, зареєстрованого у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно свідоцтва серія [NUMBER] від 29.05.2010 року вбачається, що [INFO] народився\~ [PERSON] , його батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва серія [NUMBER] від 06.05.2014 року вбачається, що [INFO] народився\~ [PERSON] , його батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Також встановлено, що діти\~ проживають разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1920 від 19.05.2023 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що в сторін різний погляди на життя та життєві цінності, подружні відносини не підтримують. Сім`я розпалася та існує лише формально. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положеньст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для\~ дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.3ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено з матеріалів справи, що діти\~ проживають разом з матір`ю. Відповідач належним чином не надає матеріальне утримання своїм дітям, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для їхнього належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в сумі 3000 /три тисячі/ гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст.430ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог\~ ст. 141 ЦПК України стягнути\~ з відповідача на користь позивачки 1073, 60 гривень судового збору, сплаченого останньою при звернені до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. З огляду на викладене, оцінивши подані представником позивачки докази на підтвердження витрат на правову допомогу, які суд вважає належними й допустимими, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, розмірі 8000 гривень.

Outcome: approved