Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 02.10.2023 з указаним позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем з 2012 року по 2017 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Після припинення цих відносин, вона з відповідачем не спілкується, проживає окремо. Дитина проживає та зареєстрована разом з нею з адресою: [ADDRESS] . З відповідача за виконавчим листом № 210/4317/19 від 19.08.2019 на користь неї, на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 02.08.2019 до повноліття дитини. У зв`язку з несплатою аліментів у [PERSON] станом на 01.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 22969,00 грн. Позивач 18.07.2020 вдруге вийшла заміж. Її чоловік [PERSON] замінив [PERSON] рідного батька та несе всю відповідальність за дитину, забезпечує разом з позивачем всім необхідним. Оскільки з 2017 року відповідач взагалі не бере участі у вихованні та спілкуванні з донькою, не цікавиться її життям, розвитком та станом здоров`я, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання; зобов`язано Новопільську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області Металургійну районну в місті Кривому Розі раду, в особі органу опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору; витребувано від Криворізького районного відділу РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] . Ухвалою суду від 01.11.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник, кожна окремо, позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. Відповідач у засіданні позов визнав у повному обсязі, відзиву не подано. Представники третіх осіб у судовому засіданні просили задовольнити позов у повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян слідує, що відомості про визнання батьківства внесено на підставі спільної заяви батьків від 07.07.2014 № 03/05-12 по виконавчому комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.9). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , після укладення шлюбу 18.07.2020 з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). За відомостями з реєстру Криворізької територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, 12). Головою вуличного комітету № 6 Металургійного району м. Кривого Рогу складено позитивну побутову характеристику на [PERSON] , з якої слідує, що вона гарна господиня та мати (а.с.15). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України, [PERSON] працює в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, де отримує стабільний дохід (а.с.18-19). Малолітня [PERSON] навчається в Криворізькій загальноосвітній гімназії № 15 ім. М.Решетняка КМР. Навчанням та вихованням учениці займається її мати [PERSON] . Батько [PERSON] школу не відвідує, навчальними досягненнями доньки не цікавиться, її вихованням не займається, про що адміністрацією навчального закладу зазначено у довідці від 07.09.2023 № 180 та характеристиці на ученицю (а.с.13, 14). Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 19.08.2019 видано виконавчий лист № 210/4317/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини, щомісячно, починаючи з 02.08.2019 до повноліття дитини. За розрахунком, складеним Криворізьким відділом ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у [PERSON] за даним виконавчим листом станом на 01.10.2023 утворилась заборгованість у розмірі 22969,00 грн (а.с.16-17). Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, у розумінні п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні № 39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Як слідує з відповіді Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації не проживає, що також підтверджується довідкою сільської ради від 28.11.2023 № 401 та актом від 28.11.2023. Оскільки орган опіки та піклування Нововпільської сільської ради не має можливості заслухати позицію [PERSON] , неможливо надати висновок щодо спору. У контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. У судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що з дитиною не спілкується, не приділяє уваги її вихованню, з об`єктивних причин, оскільки мати дитини, позивач у справі, чинить йому перешкоди в цьому. Також, не заперечував наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася через відсутність у нього роботи та грошових коштів. Окрім того вказував, що немає постійного місця проживання. Квартиру, у якій зареєстрований, залишив дітям від попереднього шлюбу, а сам проживає на дачі, перебивається тимчасовим заробітками. Не заперечував, що не звертався до органів опіки та піклування для врегулювання питання участі в спілкуванні та побаченні з дитиною, на виклики до служби у справах дітей не з`являвся. На пропозицію суду для оголошення перерви та звернення до відповідних органів для врегулювання вказаного питання, відмовився та просив задовольнити позов. Таким чином, враховуючи ставлення [PERSON] до доньки, який її вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її станом здоров`я, навчанням та дозвіллям, має заборгованість зі сплати аліментів, що судом розцінюється як втрата інтересу до участі у вихованні дитини, а тому в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків щодо його малолітньої доньки [PERSON] . При цьому, така поведінка відповідача є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідача до дитини, є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання ним батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього доньки. Застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав, у даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Доказів, які б свідчили про чинення перешкод матір`ю дитини у спілкуванні та побаченні батька з дитиною, відповідачем не надано. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст. 169 СК України право на поновлення батьківських прав у судовому порядку після зміни його поведінки, як особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на викладене, з урахуванням позиції відповідача щодо визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 536,80 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову, що складає 536,80 грн (а.с.4).

Outcome: approved