Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати виконавчий напис №1838 від 14.02.2020р., який вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір. 14.02.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис №1838 про стягнення з позивача боргу за вказаним кредитним договором. 21.02.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. на підставі зазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача та не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Ухвалою суду від 25.07.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В заяві від 05.12.2023р. позивач просить суд провести дане судове засідання без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань, відзив до суду не подавав. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, пояснень до суду не подавала. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв, клопотань, пояснень до суду не подавав. Із змісту листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 18.09.2023р., який надійшов на запит суду, слідує, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Колейчика В.В. по Броварському районному нотаріальному округу Київської області припинена 28.12.2021р. Ухвалою суду від 05.12.2023р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 08.05.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ''СС ЛОУН'' та [PERSON] укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №264018-А, згідно якого позивач отримала кредит в сумі 4500 грн., які зобов`язувалась повернути у строк та на умовах передбачених цим договором. Даний кредитний договір нотаріально не посвідчувався. 14.02.2020р. ТОВ ''ФІНФОРС'' (стягувач) звернулося до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. із заявою від 07.02.2020р. про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №264018-А від 08.05.2018р. про стягнення з боржника [PERSON] кредитної заборгованості у сумі 9340,65 грн. До вказаної заяви стягувач додав копію кредитного договору, графік платежів до договору, довідку про ідентифікацію, виписку з особового рахунку за кредитним договором із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, а також копію довіреності. 14.02.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1838, про звернення стягнення з позивача [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №264018-А від 08.05.2018р., укладеним з ТОВ ''СС ЛОУН'', правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення №40071779-4 від 28.08.2018р. є ТОВ ''ФІНФОРС'', заборгованості за період з 28.08.2018р. по 31.01.2020р. у сумі 9340,65 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 4500,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1735,65 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 3105,00 грн. 21.02.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису нотаріуса №1838 від 14.02.2020р., виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ''ФІНФОРС'' заборгованості в розмірі 9340,65 грн. Згідно з ст.87 Закону України ''Про нотаріат'' для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України ''Про нотаріат'' нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком. Суд відзначає, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України ''Про нотаріат'' у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 (надалі - Постанова № 662) внесено зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів ''заставлене майно'' доповнено словами ''крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку''. Крім того, розділ ''Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами'' доповнено пунктом 11 такого змісту: "Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". Також Перелік було доповнено розділом ''Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин'' та пунктом 2 такого змісту: ''Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості''. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України ''Про нотаріат''. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України ''Про нотаріат'' умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. судом застосовано вимоги положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. №7 ''Про судове рішення в адміністративній справі'', згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. ''Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів'' в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України ''Про судоустрій і статус суддів'' судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п.1 та п.2 постанови №662 оприлюднені в Офіційному віснику України 21.03.2017р. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 14.02.2020р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Тобто, станом на 14.02.2020р. (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. ''Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів'' в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. З наявних матеріалів справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався. Тому, суд вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню через недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладено, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 08 серпня 2022 року у справі №752/16820/19 (провадження №61-20408св21), від 19 жовтня 2022 року у справі №278/2416/21 (провадження № 61-5756св22), від 28 червня 2023 року у справі № 758/3725/21 (провадження № 61-10885св22). За таких підстав, аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то судові витрати, які складаються з судового збору в загальній сумі 1073,60 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved