Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у подальшому уточнивши його, до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , про визнання батьківства, в якому просить суд виключити із актового запису № 607 від 30 березня 2023 року про народження [PERSON] , [INFO] , який складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Сватове, Луганської області, громадянина України; визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця села Джемільне, Старобільського району, Луганської області, громадянина України, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 607 від 30 березня 2023 року про народження [PERSON] , [INFO] , де в графі «Батько» зазначити [PERSON] , [INFO] , уродженця села Джемільне, Старобільського району, Луганської області, громадянина України; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] ». В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , так як з вересня 2021 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Оскільки попередній шлюб [PERSON] було розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 жовтня 2021 року, батьком дитини був записаний колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] . Тоді як, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 27 липня 2022 року відділом ЗАГС Сватівського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, позивач записаний батьком дитини, але зазначене свідоцтво про народження дитини є неналежним документом, так як видано окупаційною владою. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання у даній справі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначена справа до судового розгляду. У судове засідання позивач, представник позивача, а також третя особа - [PERSON] не з`явилися, відповідно до поданих заяв, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити на підставах та доводах, зазначених у позові. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про розгляд справи, проте, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви просив розглядати справу без участі представника відділу, покладаючись на розсуд суду. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 жовтня 2021 року (справа № 426/2795/21) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського району управління юстиції Луганської області, актовий запис № 165. [INFO] у місті Сватове, Сватівського району, Луганської області, народилась [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 27 липня 2022 року відділом ЗАГС Сватівського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, де в графі «Мати» зазначена [PERSON] , а в графі «Батько» - [PERSON] , що є неналежним документом. Місто Сватове, Луганської області відноситься до Сватівської міської територіальної громади Луганської області. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного Переліку, Сватівська міська територіальна громада Луганської області з 08.03.2022 року тимчасово окупована Російською Федерацією. На час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , тимчасово проживає у Литовській Республіці до 04.03.20024 року, разом з [PERSON] та [PERSON] , з наданням дитині Литовською Республікою дозволу на тимчасове проживання, з присвоєнням персонального номера [NUMBER] . Тимчасова реєстрація дитини - [PERSON] , [INFO] , компетентним органом Литовської Республіки, була проведена на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 27 липня 2022 року відділом ЗАГС Сватівського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, тобто на підставі документа, яке видано окупаційною владою, виходячи з практики Міжнародного суду ООН, де сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Як вбачається з висновку № ЕАS 0038/23 від 15.10.2023 року спеціаліста судової медицини [PERSON] , який попереджений про відповідальність за ст. 163 КПК та про кримінальну відповідальність за ст. 235 КК Литовської Республіки, якому було поставлено питання: чи є [PERSON] , особовий номер [NUMBER] , біологічним батьком [PERSON] , особовий номер [NUMBER] , за даними поданих документів, експерт надав такий висновок: [PERSON] , особовий номер [NUMBER] , є біологічним батьком [PERSON] , особовий номер [NUMBER] , з імовірністю 99,99999%. Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року, по цивільній справі № 522/5464/23-Е, було задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території, а саме, встановлено факт народження дитини жіночої статі [INFO] у м. Сватове Луганської області, Україна, від матері громадянки України [PERSON] ( [INFO] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заява [PERSON] було обумовлена тим, що отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. 30 березня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видане свідоцтво, серії [NUMBER] , про народження [PERSON] , [INFO] , де в графі «Батько» записаний [PERSON] , а в графі «Мати» - [PERSON] . Як вбачається з відзиву відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 11047/24.29-19 від 17.07.2023 року при реєстрації народження [PERSON] , відомості про батька були внесені відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (стаття 129 ЦК України). Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Доказами до позову про визнання батьківства можуть бути, наприклад: докази, що свідчать про спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (довідка про склад сім`ї, витяги з погосподарських та домових книг, особисті листи, сімейні фотокартки, рішення судів в інших справах тощо); покази свідків, яким відомо про відносини сторін та про їх батьківство щодо дитини; висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку). Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved