Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся 23.05.2023 року до суду із вказаним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог:Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро). В позові зазначав, що він та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 01.10.2011 року 18.03.2021 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 р. з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх, хоча на той час діти проживали не з матір`ю, а з ним.\~ Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2022 року відповідач [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2022 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та визнано [PERSON] , [INFO] , батьком, який самостійно утримує двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також позивач вказав, що судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2022 року стягнуто з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Постановою Шевченківського ВДВС відкрито виконавче провадження ВП № 70267050 від 07.11.2022 року на [PERSON] про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей, проте відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів. Крім того, як зазначив позивач, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року стягнуто з [PERSON] на його користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей за минулий час з 14.09.2020 року по 25.09.2022 року. Позивач [PERSON] , посилаючись на те, що відповідно до судових рішень відбувається подвійне стягнення аліментів з обох батьків, а також зростає його заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідачки, просив суд:\~ - припинити стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 року (справа № 336/7890/19) за відкритим виконавчим провадження ВП № 62185805 від 27.05.2020 року у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з моменту звернення до суду з даним позовом з 23.05.2023 року; - звільнити від сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 року (справа № 336/7890/19) за відкритим виконавчим провадження ВП № 62185805 від 27.05.2020 року у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро (+ТЕЖ САМЕ) з моменту набрання сили судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (справа № 336/4985/22) від 06.10.2022 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , тобто з 06.10.2022 року; -\~звільнити від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах за відкритим виконавчим провадженням ВП № 62185805 від 27.05.2020 року у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 року (справа № 336/7890/19) - з часу встановлення рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2022 року (справа № 336/1437/22) місця проживання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] та визнання [PERSON] батьком, який самостійно утримує своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] а саме, з 05.09.2022 року. Крім того позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь сплачений ним судовий збір в сумі 1073, 60 грн. 27.07.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу дана справа була розподілена судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєву Є.С.\~ \~02.08.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду позовну вищевказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено 25.10.2023 року. 25.10.2023 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, оскільки він з дітьми як ВПО (внутрішньо переміщена особа) знаходиться в Одеській області (довідки про взяття на облік ВПО від 19.04.2022 р. а. с. 49-50), проти ухвалення заочного рішення [PERSON] не заперечує. 25.10.2023 року у підготовче судове засідання сторони не з`явилися, суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.12.2023 року. В судове засідання сторони не зявилися. Відповідач відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти ухвалення судом заочного рішення, суд постановив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом частини 2 статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а. с. 21-22). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2021 року (а. с. 23-24). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 р. (справа № 336/7890/19) з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 26). На підставі виконавчого листа № 336/7890/19, виданого 12.05.2020 р. Шевченківським райсудом м. Запоріжжя 27.05.2020 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП № 62185805 (а. с. 27-28). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2022 року (справа № 336/371/22) визнано [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29-30). \~ Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2022 року (справа № 336/1473/22) визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , [INFO] , батьком, який самостійно утримує двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 31-39). Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2022 року (справа № 336/4985/22) стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника (платника аліментів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.09.2022 року і до повноліття дітей (а. с. 40). На підставі вказаного судового наказу 07.11.2022 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП № 70267050 (а. с. 41). У зв`язку із реорганізацією міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16\~серпня 2022\~р.\~№\~912 Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) приєднано до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внаслідок чого Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро) змінив свою назву на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), що враховується судом при ухваленні рішення по справі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року (справа № 336/6373/22) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за минулий час, з 14.09.2020 по 25.09.2022, у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку (а. с. 42). Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно статті 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як видно з мотивувальної частини рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2022 року (справа № 336/371/22) [PERSON] з 14.09.2020 року не проживала за адресою: [ADDRESS] . Тобто судовим рішенням було встановлено обставини щодо непроживання [PERSON] за вказаною адресою. Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2022 року (справа № 336/1473/22) вбачається встановлення обставин стосовно того, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані і проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на утриманні лише свого батька. У відповідності до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року (справа № 336/6373/22), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей доньок [PERSON] та [PERSON] за минулий час, з 14.09.2020 по 25.09.2022, вбачається, що малолітніх дітей з 14.09.2020 року утримує лише батько [PERSON] . Обставини щодо утримання батьком своїх дітей по теперішній час підтверджуються довідками про взяття [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] (а. с. 49-50).\~ Таким чином встановлено і не потребує доказування (в силу вимог статті 82 ЦПК України), що позивач [PERSON] з 14.09.2020 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки діти проживають разом з ним. Проте, аліменти за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 р. (справа № 336/7890/19) на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] продовжують стягувати з нього, а розмір заборгованості по цим аліментам зростає.\~ З огляду на презумпцію рівності прав та обов`язків батьків, що знайшло своє відображення і у відповідних нормах СК України (на дитину відповідного віку не може стягуватись менше ніж 50% прожиткового мінімуму, а забезпечення ще 50% прожиткового мінімуму законодавець покладає на другого з батьків), та обставина, що неповнолітня дитина [PERSON] стала проживати з батьком [PERSON] і з нього дотепер за попереднім рішенням суду стягуються аліменти на користь матері дитини та нараховується заборгованість по аліментам, ставить позивача у нерівне становище, оскільки вказані кошти він має витрачати на користь дитини, а не виплачувати їх матері дитини, з якою дитина вже не проживає.\~ Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.\~ Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.\~3 ст.\~181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.\~ З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я (на користь) одержувача аліментів - [PERSON] - матері малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, та з огляду на загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання сили судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (справа № 336/4985/22) від 06.10.2022 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] тобто, з 06.10.2022 року. Вимога про припинення стягнення аліментів з дня подачі даного позову (з 23.05.2023) задоволенню не підлягає, адже цей період охоплюється вище зазначеною позовною вимогою, яка задоволена судом. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо звільнення від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах за відкритим виконавчим провадженням ВП №\~62185805 від 27.05.2020 року у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 року (справа № 336/7890/19) - з часу встановлення рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2022 року (справа № 336/1437/22) місця проживання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] та визнання [PERSON] батьком, який самостійно утримує своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] за період з 05.09.2022 року по день набрання чинності даним судовим рішенням. Вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з відповідачки [PERSON] сплаченого ним при подачі позову судового збору підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: partial