Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно на кожну дитину, а загалом 10000 грн. та стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дружини, у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., до досягнення найменшою дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначала, що з 24 квітня 2019 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, діти проживають з позивачем. Позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а дохід позивача не в повній мірі може забезпечити повноцінні умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дітей. Враховуючи зміни мінімальних життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, а також, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте його дохід в місяць становить 25000 грн., а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 5000 грн. щомісячно на кожного сина, що загалом становить 10000 грн. Позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років, ніде не працює, отримує лише соціальну допомогу, а тому перебуває в скрутному становищі , а тому просить стягнути аліменти на її користь в розмірі 5000 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирського району від 06 липня 2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. На адресу суду відповідач [PERSON] подав відзив, відповідно до якого, позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо стягнення на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі - 4 000 грн., по 2 000 грн. на кожну дитину та аліменти на утримання позивача у розмірі 1 000 грн. Зазначив, що відповідач є офіційно не працевлаштованим, має мінливі заробітки, щомісячний дохід становить близько 11 тис. грн., інших доходів не має. Проживає разом з непрацездатними батьками , сплачує комунальні послуги. Аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину та 1000 грн. на утримання дружини щомісячно буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідає вимогам СК України, не порушуючи також інтересів та становища, як відповідача так і позивача. Своїм право для подачі відповіді на відзив позивач не скористалась. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Згідно до ч. 1. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост.ст.76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони, з 24.04.2019 р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис 45. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.6,7). Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 03-32/357 від 08.06.2023 Коростишівської міської ради (а.с.10), і вказана обставина відповідачем не заперечується. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України на 2023р.» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривня, з 1 липня - 2381 гривень, з 1 грудня - 2438 гривень; За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки діти проживають з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.2 ст.184 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дітьми, відповідач за віком є працездатним, не є особою з інвалідністю, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дитини. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний гарантований розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в розмірі по 5000 грн. щомісячно на кожну дитину, що в загальному розмірі становить 10000 грн., які просить стягнути з відповідача, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дітей. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на їх утримання в такому розмірі. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до її повноліття. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на кожну дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості та є таким, який має можливість сплачувати відповідач. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд дійшов до наступного висновку. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що відповідач є працездатним, доказів для звільнення його від обов`язку утримувати дружину суду не надано. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення з відповідача аліментів на своє утримання позивач посилається на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має місячний дохід, який становить 25000 грн., а тому має змогу надавати допомогу на утримання позивача до досягнення сином сторін трирічного віку в розмірі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1000,00 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів відповідає вимогам виваженості та справедливості, та є таким, який [PERSON] має можливість сплачувати на утримання позивача. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на її утримання в більшому розмірі. Клопотань про витребування доказів позивач не подавала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 04.07.2023. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. В зв`язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 2147,20 грн. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів. На підставі викладеного,

Outcome: partial