Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.08.2023 звернулась до суду з позовом у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що вона є рідною тіткою неповнолітнього [PERSON] . Мати дитини [PERSON] являється її рідною сестрою, остання померла [INFO] . Шлюб між відповідачем [PERSON] та її нині померлою сестрою розірвано на пдіставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20.11.2018. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] .. Натомість батько дитини не цікавився життям і здоров`ям сина [PERSON] . В подальшому після смерті її сестри, матері неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , дитина почала проживати разом з нею і до цього часу знаходиться на повному її утриманні, а відповідач [PERSON] , як батько дитини не цікавиться його долею та жодним чином не проявляє інтересу до життя дитини, навіть не поцікавився, з ким проживає дитина після смерті матері. Протягом тривалого часу, дитина залишилась без піклування матері, його батько жодного разу не поцікавився його справами, коштів на утримання не надавав, одягу та інших необхідних для розвитку дитини речей, не купував. При цьому, позивачка [PERSON] наголошує, що після смерті матері відповідач не забрав дитину до себе, жодного разу не відвідав сина, наразі припинилася виплата аліментів через те, що опікун відсутній, а дитина неповнолітня, і аліменти не має кому отримувати. Наразі неповнолітній [PERSON] має право на отримання пенсії по втраті годувальника, але оскільки є малолітнім, а відповідач не позбавлений батьківських прав, то саме [PERSON] має право звернутися до пенсійного фонду, як законний представник сина та згідно закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отримати пенсію належну [PERSON] . Разом з тим, враховуючи, що відповідач залишив сина без свого батьківського піклування, з дитиною не проживає, будь - якої допомоги не надає, жодного зв`язку не підтримує, є обґрунтовані сумніви в тому, що вказані кошти пенсійної допомоги він буде передавати дитині, а не використає їх для власного збагачення. Також позивачка [PERSON] вказує, що вона створила дитині всі належні умови для його комфортного проживання разом з нею, має власну квартиру, стабільний дохід та характеризується виключно позитивно. Вказані обставини у своїй сукупності і стали підставою для її звернення до суду. 29.08.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Також додатково пояснила, що вона після смерті сестри декілька разів телефонувала відповідачеві [PERSON] , стосовно вирішення питання утримання сина, однак останній їй пообіцяв вирішити цю проблему, проте ніяких дій не вчинив, більше не телефонував. Відповідач [PERSON] одного разу приїжджав до сина [PERSON] коли він був у лікарні. Однак, на похорон до колишньої дружини [PERSON] не приїздив та сина в такий нелегкий для нього час не підтримав. Коштів взагалі не надає на утримання дитини, аліменти після смерті сестри не сплачує. Представник позивача - адвокат Конюшенко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області Кудінова І.В. позовні вимоги підтримала та пояснила, що на даний час неповнолітня дитина залишилась без батьківського піклування, його права не захищені, а батько - відповідач по справі не взяв на себе відповідальності та обов`язку по утриманню сина [PERSON] після смерті його матері. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. При цьому, останній про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Як вбачається з поштового повідомлення, яке знаходиться у матеріалах справи останній належним чином був повідомлений про дату судового засідання призначеного на 12.12.2023. Разом з тим, поштові конверти з судовими повістками на 03.10.2023, 24.10.2023, 16.11.2023 повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Третя особа - виконавчий комітет Диканської селищної ради - надіслала до суду письмове пояснення у якому, окрім іншого вказується, що виконавчий комітет не заперечує проти розгляду справи у відсутність його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.09.2010 зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] у Стасівській сільській раді Диканського району Полтавської області, який розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20.11.2018, яке набрало законної сили 21.12.2018 (а.с. 15-16). Крім того, згаданим вище рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Мати неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , померла [INFO] (а.с. 12). Позивачка [PERSON] являється рідною сестрою нині померлої [PERSON] , що підтверджується належними доказами, які знаходиться у матеріалах справи, та є рідною тіткою неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 13, 14). Неповнолітній [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] разом зі своєю тіткою - позивачкою по справі [PERSON] , бабусею [PERSON] та сином позивачки неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Квартира у якій проживає неповнолітня дитина на підставі договору купівлі-продажу належить позивачці [PERSON] (а.с.22). При цьому дитина - неповнолітній [PERSON] є учнем 7 класу Опорного закладу «Стасівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені М.Башкирцевої Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області». Батько дитини - відповідач по справі [PERSON] контакту з навчальним закладом не підтримує, з вчителями не спілкується, За час навчання сина жодного разу не відвідував класні збори. З класним керівником не контактує, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 23). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працевлаштована, працює в заміському готельному комплексі ПП «Компанія «Надежда», має стабільний дохід, позитивну характеристику (а.с. 24-26). 21.09.2023 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 51). Також з вказаного висновку вбачається, що з моменту розірвання шлюбу - 20.11.2018 неповнолітній син [PERSON] , залишився проживати з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті дитина залишилась проживати разом з тіткою [PERSON] , зі слів якої батько дитини - [PERSON] з дитиною не проживає та не цікавиться його життям та здоров`ям. Враховуючи вищевикладене та діючи в інтересах неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є бабусею неповнолітнього [PERSON] та матір`ю позивачки [PERSON] та померлої [PERSON] суду пояснила, що після розірвання шлюбу її доньки з відповідачем по справі [PERSON] вона його не бачила, і до дитини він з 2019 року не їздив взагалі. Аліменти на утримання сина відповідач платив до смерті її доньки - матері неповнолітнього [PERSON] , але після її смерті виплачувати такі припинив. При цьому на похорон до [PERSON] не приїздив та сина після смерті матері не підтримав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється двоюрідною сестрою позивачки тому достеменно знає, що малолітній [PERSON] після смерті своєї матері проживає разом зі своєю тіткою [PERSON] , а його батько [PERSON] навіть не приїздив на похорон своєї колишньої дружини. При цьому вона жодного разу від дитини не чула, що до нього приїжджав чи дзвонив батько. Також в якості свідка в судовому засіданні був допитаний [PERSON] , який з 2022 року по вересень 2023 року був класним керівником неповнолітнього [PERSON] .. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що будучи класним керівником [PERSON] він жодного разу не спілкувався з батьком хлопчика, він не телефонував та не цікавився справами дитини. На батьківські збори ходила мати дитини - [PERSON] , а після її смерті [PERSON] - рідна тітка [PERSON] . Сама ж [PERSON] ставиться до дитини добре, цікавиться його успіхами у навчанні. Також судом заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який вказав, що він бачив свого батька давно, не пам`ятає коли саме. Батько до нього не дзвонить, не приїзджає, на день народження не вітає, подарунків чи коштів не дає та не присилав жодного разу. Він не заперечує щоб батька позбавили батьківських прав. Зараз проживає з тіткою, до неї ставиться добре як і вона до нього. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують те, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого сина, не бере участі у його навчанні, вихованні, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його здоров`ям, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять інтересам дитини [PERSON] . Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, думку неповнолітньої дитини та враховує всі докази в сукупності. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки у судовому засіданні у повній мірі підтверджено факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про нього, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у його долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не бажає їх виконувати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1080 грн.

Outcome: approved