Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська Державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання права власності на спадкове майно, який обгрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після її смерті залишилося наступне спадкове майно: 1\\9 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. № 15. Спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , що стверджується відміткою в паспорті громадянина України [PERSON] .. Факт прийняття спадщини стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.2021 року виданим Жовківського державною нотаріальною конторою. Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві колгоспного двору головою якого була [PERSON] , що стверджується випискою від 26.05.2021р. Спадщину на 1\\9 частину згаданого вище житлового будинку прийняла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.2021 р. виданого Жовківського державною нотаріальною конторою. Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. № 39»Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] » розподілено частки бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] за: [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\\9 частині кожен. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » змінила у зв`язку з одруженням. [PERSON] звернувся до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майно з приводу реєстрації права власності на частку в майні колишнього колгоспного двору, однак реєстратором було відмовлено у реєстрації такого через зміни в діючому законодавстві. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки [PERSON] такого права належним чином не зареєстрував. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) серія ЛВ № 158920. З даного сертифікату вбачається, що [PERSON] отримав право на середню земельну частку пай площею 1,75 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Туринківської сільської ради. Я, [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки мною не був наданий сертифікат нового зразка, бо [PERSON] за життя його не оформив, що стверджується листом. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в судовому порядку. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 22.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просили справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1\\9 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. № 15. Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] були подружжям, що стверджується відміткою в паспорті громадянина України [PERSON] , тому вона є спадкоємцем його майна. Факт прийняття спадщини стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.2021 року виданим Жовківського державною нотаріальною конторою. Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві колгоспного двору головою якого була [PERSON] , що стверджується випискою від 26.05.2021р. Спадщину на 1\\9 частину згаданого вище житлового будинку прийняла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.05.2021 р. виданого Жовківського державною нотаріальною конторою. Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. № 39»Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] » розподілено частки бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] за: [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1 \\9 частина; [PERSON] 1\\9 частина. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\\9 частині кожен. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . [PERSON] звернувся до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майно з приводу реєстрації права власності на частку в майні колишнього колгоспного двору, однак реєстратором було відмовлено у реєстрації такого через зміни в діючому законодавстві. Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї датине брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки [PERSON] такого права належним чином не зареєстрував. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) серія ЛВ № 158920. З даного сертифікату вбачається, що [PERSON] отримав право на середню земельну частку пай площею 1,75 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Туринківської сільської ради. [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не був наданий сертифікат нового зразка, бо [PERSON] за життя його не оформив, що стверджується листом. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36\\4361. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754\\0\\4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в судовому порядку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд констатує, що позивачем не може бути пред`явлено сертифікат на земельну частку (пай) зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», оскільки видача такого на ім`я [PERSON] після її смерті є неможливою через втрату нею цивільної правоздатності та дієздатності внаслідок смерті. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на день смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті. Однак, спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі 1,47 га умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлого, оскільки він втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Водночас право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 158920, який виданий Туринківською сільською радою 28.05.1997 та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 1036. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved