Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.10.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 430 від 22.06.2003 року. Позов пред`явлено на підставі ст. 110 СК України. Ухвалою від 20.11.2023 року провадження у справі відкрито. Позивач при зверненні до суду в позовній заяви просить розглядати справу за її відсутності. 05.12.2023 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог, а також про розгляд справи за його відсутності. 12.12.2023 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача - адвоката Бойко Г.В. про розгляд справи за відсутності сторони позивача. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 22.06.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з березня 2022 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, так як позивач з дітьми виїхала за межі держави через військові дії на території України. Просить строк для примирення не надавати. Відповідач в заяві від 05.12.2023 року позов визнав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 22.06.2003 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №430, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції /а.с.5/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . З березня 2022 року сторони проживають окремо, діти проживають разом з матір`ю, спорів щодо визначення місця проживання, утримання дітей чи розподілу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved