Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач звернувся до суду позовом в інтересах держави в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих біоресурсів, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району шкоду, заподіяну державі незаконним виловом водних живих біоресурсів у розмірі 107 185 (сто сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 00 коп., на рахунок UA388999980333119331000015618, отримувач ГУК у Одеській обл./Шабівська сільська ТГ/24062100, код отримувача 37607526, банк Казначейство України (ЕАП) та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає що 23.02.2022 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 003586/48 від 28 січня 2022 року зазначено, що 28 січня 2022 року о 21.00 години громадянин [PERSON] , здійснював лов риби в Шаболатському лимані забороненим для любительського та спортивного рибальства знаряддям лову однією лісковою сіткою на катамарані з саморобним двигуном, без державної реєстрації та виловив рибу: кефаль-гостроніс - 65 шт. х 1649 грн., чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 КУпАП та завдав збитків на загальну суму 107 185 грн. Відповідно до пояснень в протоколі [PERSON] зазначив: «згоден, претензій не маю». Своїми діями порушив п. 3.14, 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність згідно ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/1246/22 від 06.06.2022 провадження по справі відносно [PERSON] , за вчинення адміністративного правопорушення, ч. 4 ст. 85 КУпАП - закрито, у зв;язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Таким чином, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили. Закриття провадження по строкам не є реабілітуючою обставиною, цей факт не перешкоджає зверненню органами уповноваженими представляти державу до суду в визначеному законом порядку. Відповідно до довідки-розрахунку шкоди, заподіяної громадянином [PERSON] внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, розробленого відповідно до Постанови Кабміну від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», заподіяли державі шкоду у розмірі 107 185 грн., яка складається з: - кефаль гостроніс 65 шт. х1649 за од. Розмір шкоди, розраховано службовими особами Чорноморського басейнового управління державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохорониий патруль). Своїми умисними діями [PERSON] порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затвердженого наказом державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.п 4, 12 ст. 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства». В той же час, шкода, завдана [PERSON] незаконним ловом риби, судом не стягнута та до теперішнього часу добровільно не відшкодована. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 26.06.2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщалися. Від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява з проханням судове засідання провести без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, судові листи з повістками про виклик у судові засідання, надсилалися відповідачу за адресою його проживання. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відзиву відповідача в порядку статті 280 ЦПК ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, в порядку заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 23.02.2022 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Чорноморське басейнове управління Державного агентства меліорації та рибного господарства надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 85 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 003586/48 від 28 січня 2022 року зазначено, що 28 січня 2022 року о 21.00 години громадянин [PERSON] , здійснював лов риби в Шаболатському лимані забороненим для любительського та спортивного рибальства знаряддям лову однією лісковою сіткою на катамарані з саморобним двигуном, без державної реєстрації та виловив рибу: кефаль-гостроніс - 65 шт. х 1649 грн., чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 85 ч. 4 КУпАП та завдав збитків на загальну суму 107 185 грн. Відповідно до пояснень в протоколі [PERSON] зазначив: «згоден, претензій не маю». Своїми діями порушив п. 3.14, 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність згідно ч. 4 ст. 85 КУпАП. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/1246/22 від 06.06.2022 провадження по справі відносно [PERSON] , за вчинення адміністративного правопорушення, ч. 4 ст. 85 КУпАП - закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Таким чином, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП. Зазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до довідки-розрахунку шкоди, заподіяної громадянином [PERSON] внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, розробленого відповідно до Постанови Кабміну від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», заподіяли державі шкоду у розмірі 107 185 грн., яка складається з: - кефаль гостроніс 65 шт. х1649 за од. Розмір шкоди, розраховано службовими особами Чорноморського басейнового управління державного агентства меліорації та рибного господарства (Чорноморський рибоохорониий патруль). Своїми умисними діями [PERSON] порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9, 10, 17, 34, 38, 39 та 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затвердженого наказом державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, п.п 4, 12 ст. 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства». В той же час, шкода, завдана [PERSON] незаконним ловом риби, судом не стягнута та до теперішнього часу добровільно не відшкодована. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно з ч. 1 от. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, мас право на їх відшкодування. Як зазначено в ст.ст. 10, 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу; підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. (ст. 63 цього закону). Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено особливості застосування цивільної відповідальності та передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски тощо) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Згідно з ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» та ст. 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Крім того, ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Відповідно до п 4.6. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, одній особі дозволяється вилов не більше 3 кг риби за одну добу перебування на водоймі загального користування. Пункт 6.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, передбачає, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Частиною 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів у водних об`єктах України. Станом на момент звернення з позовом до суду шкода, заподіяна [PERSON] незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища, в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідно до п. 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Пунктом 7 частини 3 зазначеної статті передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Главою IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 січня 2013 року № 43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є джерелами формування спеціального фонду державного бюджету в частині надходжень, крім власних надходжень, бюджетних установам зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі України та Головних управліннях Казначейства відповідно до законодавства на ім`я органу Казначейства в розрізі територій та кодів бюджетної класифікації. Таким чином, збитки заподіяні порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища відшкодовуються шляхом перерахування на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №364/1080/16-ц. Таким чином збитки, завдані внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Шабівської об`єднаної територіальної громади Одеської області на розподільчий казначейський рахунок. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №541/307/17, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення по строкам не є реабілітуючою обставиною, цей факт не перешкоджає зверненню органами уповноваженими представляти державу до суду в визначеному законом порядку. Вказане узгоджується з позицією ВС КЦС, справа №645/6088/18 від 26.10.2022 р. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що незаконними діями відповідача заподіяно матеріальну шкоду, яку слід стягнути з відповідача на користь держави. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що матеріалами справи доведено факт завдання незаконними діями відповідача [PERSON] матеріальної шкоди рибним запасам України, зазначені обставини встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, а тому в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим суд приходить до висновку що позовні вимоги Білгород-Дністровської окружної прокуратури підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved