Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що сторони в період часу з серпня 2018 року по липень 2020 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилася спільна дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] . Оскільки в період з липня 2020 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, то виникла обґрунтована необхідність у визначенні місця проживання дитини з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у власності позивача та в якій вона наразі проживає з сином. Позивач зазначає, що вона з відповідачем зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 01.09.2022 року працює асистентом вчителя в КЗ «Вінницький ліцей №29» та отримує дохід у розмірі 6215,72 грн. Син сторін відвідує ДНЗ №26 з 2021 року. Витрати на всебічний розвиток дитини та його лікування здійснює мати. [PERSON] зазначає, що 03.12.2022 року вона зверталася до Національної поліції Вінницької області про те, що її колишній співвмешканець [PERSON] прийшов за її місцем проживання та вчиняє відносно неї протиправні дії, що виражаються у шантажі, переслідуванні та відеозйомці без її згоди, а тому вона вважає, що їй загрожує небезпека, оскільки 02.12.2022 року він застосував відносно неї фізичну силу. За результатами розгляду відносно відповідача було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2023 року закрито справу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, 12.01.2023 року позивач повторно зверталась до Національної поліції Вінницької області про те, що її колишній співмешканець [PERSON] прийшов за її місцем проживання та вчиняє відносно неї психологічне насилля, шантажуючи їх спільною дитиною, яку [PERSON] забрав з дитячого садочку. На підставі вказаного відносно відповідача повторно було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Факт неодноразового звернення до правоохоронних органів підтверджує негативний вплив останнього на дитину, а також ймовірність застосування психологічного насилля над дитиною. З огляду на викладене вище, [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, з метою захисту своїх прав та законних інтересів та прав дитини, та просить: визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому він з доводами позову не погоджується виходячи з наступного. Поняття «фактичних шлюбних відносин» не є законодавчо закріпленим, тому використовується позивачем у тексті позову на власне переконання. Відносини, які мали місце між ними у період з серпня 2018 року по липень 2020 року варто характеризувати як проживання однією сім`єю без шлюбу. Протягом вказаного періоду у них дійсно народився син [PERSON] . Щодо посилання на те, що він був відсутній у житті дитини з 2020 року по 2022 рік, то воно не відповідає дійсності, оскільки підтверджується чеками про придбання ним одягу, іграшок, продуктів харчування, оплатою медичних послуг, відвідування кінотеатрів, придбання медичних препаратів. [PERSON] не заперечує та не заперечував у минулому проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, що виключає наявність між ним та позивачем спору. Також остання жодного разу не зверталась до нього із пропозиціями, заявами та вимогами щодо надання ним згоди на декларування (реєстрацію) місця проживання дитини за адресою її фактичного місця проживання, що підтверджується відповіддю ВК ВМР від 03.08.2023 року. Щодо посиалання позивача на не постійну присутність в житті дитини, то відповідач зазначивк, що за своєю суттю «вже усталений темп і звичний розпорядок життя дитини» передбачає постійну та систематичну участь батька у житті власного сина, враховуючи рівні права та обов`язки батьків у відповідності до ст. 141 СК України. Він перебуває у тісних взаєминах із [PERSON] , вони регулярно проводять час разом, їх стосунки є міцними й такими, що базуються на взаємній повазі, довірі та розумінні. Однак, [PERSON] з не відомих йому причин намагається унеможливити його участь у житті їх спільної дитини. В зв`язку з цим, він був змушений звертатись до Служби у справах дітей ВМР з питанням про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з ним. Так, рішенням ВК ВМР від 03.08.2023 року встановлено йому способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно з Витягом з протоколу №23 засідання комісії, Вінницьким міським центром соціальних служб було складено акт оцінки потреб сім`ї батька, в якому вказано, що між ним та [PERSON] наявний конфлікт щодо участі його як батька у вихованні дитини, що негативно впливає на його психологічно-емоційний стан. Згідно з наказом від 21.06.2023 року №191 служби у справах дітей ВМР, [PERSON] перебуває на обліку як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, внаслідок вчинення щодо нього домашнього (психологічного) насильства. Проте, факт вчинення домашнього насильства відносно малолітнього [PERSON] не підтвердився, що встановлено в постановах суду від 25.01.2023 року та від 17.05.2023 року. При цьому, наявність цих рішень підтверджує, що в діях позивача прослідковуються мотиви перешкоджання йому у здійсненні законних прав на участь у вихованні дитини та побачень з нею, шляхом виклику працівників поліції з малозначних та надуманих приводів. Вказані дії матері є травмуючими для самої дитини та проявом домашнього насильства відносно дитини. Саме поведінка позивача стала підставою для постановки дитини на облік. [PERSON] зазначає, що на належному рівні забезпечує всі потреби дитини, зокрема придбав для нього телефон та поповнює рахунки, оплачує дошкільний навчальний заклад та гуртки, сплачує аліменти, приймає участь у вирішенні питань щодо стану здоров`я сина. За змістом позову, на думку відповідача, прослідковується відверте викривлення реальних обставин наявного конфлікту (щодо участі його у вихованні [PERSON] та спілкуванні з ним), маніпуляція фактами, а також безпідставність заявлених вимог за відсутності предмету спору між сторонами щодо визначення місця проживання спільного сина з матір`ю. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Докази на підтвердження розміру витрат, які сторона понесла або має понести у зв`язку з розглядом справи буде надано до суду в порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене, відповідач просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на його користь документально підтвердженні судові витрати. 09.10.2023 року Службою у справах дітей Вінницької міської ради на запит суду від 27.07.2023 року було надано висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/01160346 від 05.10.2023 року про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у вказаній цивільній справі з підстав відсутності предмету спору, у задоволенні якого ухвалою суду від 31.10.2023 року було відмовлено. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що спір між сторонами існує. В судових дебатах позивач просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , з матір`ю у Тульчинському районі. На наявність спору між сторонами вказує також і те, що відповідач, без повідомлення позивача, звернувся до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкування з ним, в той час як позивач не чинила будь-яких перешкод у зустрічах батька з дитиною та у його спілкуванні з ним. Висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради, наданий Службою у справах дітей Вінницької міської ради, про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, позивач та її представник просили до уваги не брати, оскільки у даному випадку орган опіки та піклування Вінницької міської ради у своєму висновку №01/00/01160346 від 05.10.2023 року зазначає про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю з підстав начебто встановлення обставин про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей, що не відповідає дійсності. Також позивач та її представник пояснили, що відповідачем було двічі вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.01.2023 року та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023 року у справі №127/9111/23, у якій досліджували ці обставини. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково суду пояснили, що постановами Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2023 року та від 17.05.2023 року адміністративні провадження за ч.1 ст. 173-2 КУпАП були закриті, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закінчення строків накладення стягнення. При цьому, судом наголошено, що викладені в протоколі обставини фактично ґрунтуються виключно на заяві [PERSON] . Будь-яких належних та допустимих доказів нею долучено не було. Крім того, Вінницьким міським судом Вінницької області в рішенні було надано оцінку протоколу від 12.01.2023 року та констатовано, що у встановленому законом порядку обставини вчинення ним домашнього насильства відносно [PERSON] перед судом не доведено, будь-яких належних доказів завдання заявнику [PERSON] будь-якої шкоди суду не представлено. Вся інформація, яка представлена в доказах сторони заявника зафіксована зі слів [PERSON] . Щодо звернення відповідача до Служби у справах дітей про визначення способів участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, то ця обставина не вказує на наявність спору між сторонами про визначення місця проживання дитини. Батько скористався своїм правом щодо вирішення цього питання органом опіки та піклування і не мав на меті визначати його місце проживання з ним. Тому, посилання позивача на цю обставину є безпідставним. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у якій зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначене узгоджується із Законом України «Про охорону дитинства», за яким сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з серпня 2018 року по липень 2020 року. За цей період у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Сторонами також не заперечуються обставини, що протягом тривалого часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з 04.11.2022 року (а.с. 9). Разом з тим, дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Квартира, у якій позивач проживає з дитиною, належить їй на праві приватної власності з 04.11.2022 року, що підтверджується договором дарування квартири та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10, 11). Позивач має офіційну роботу, а саме займає посаду асистента вчителя КЗ Вінницький ліцей №29» та отримує постійний стабільний дохід - заробітну плату. Позитивно характеризується за місцем роботи, користується авторитетом у педагогічному колективі (а.с. 12, 13). Згідно з довідкою КЗ «Дошкільний навчальний заклад №26 Вінницької міської ради» №05.1.11/67 від 06.06.2023 року [PERSON] , [INFO] , на період воєнного стану, тимчасово зарахований до цього Закладу. На даний момент відвідує групу №2 для дітей середнього дошкільного віку. Протягом відвідування дитиною садочка мати хлопчика регулярно приводить і забирає сина з закладу. Постійно цікавиться життям групи та садочку, бере участь в анкетуваннях, акціях. [PERSON] завжди охайно одягнений, доглянутий та чистий (а.с. 14). Також вказаним Закладом було видано довідку №05.1.11/41 від 21.04.2023 року про те, що з перших днів батько приводив та забирав дитину. [PERSON] тісно співпрацює з педагогами закладу з питань навчання та виховання дитини, цікавиться життям групи та садочку. Приймає активну участь у житті сина (а.с. 131). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1889 від 03.08.2023 року було визначено такий спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ,: щосереди кожного місяця з 16-00 год. до 20-00 год.; щосуботи кожного місяця з 10-00 год. до 20-00 год.; 01 вересня щороку з 14-00 год. до 20-00 год.; 16 грудня щороку з 14-00 год. до 20-00 год.; день батька (третя неділя червня) щороку з 14-00 год. до 20-00 год. (а.с. 92). Поясненнями сторін підтверджуються обставини, що сторони дотримуються порядку участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні з ним, визначеного наведеним вище рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023 року у справі 127/9111/23, яке набрало законної сили, в задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису було відмовлено (а.с. 96-99). Так в рішенні суду вказано, що 03.12.2022 року заявник [PERSON] звернулась до Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області з заявою про вчинення відносно неї її колишнім співмешканцем [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру, яке згідно її доводів мало місце цього ж дня - 03.12.2022 року, про що уповноваженим працівником поліції складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (та іншу подію), заяву [PERSON] належним чином зареєстровано в ЖЄО за № 12841. 03.12.2022 року інспектором Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 144014, в якому зазначено, що [PERSON] 03.12.2022 року о 18 год. 30 хв. вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався відносно потерпілої нецензурною лайкою, здійснював психологічний тиск, внаслідок чого міг завдати шкоди здоров`ю потерпілої. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2023 року у справі № 127/29935/22, адміністративне провадження у справі, яке згідно з протоколом серії ВАВ 144014 від 03.12.2022 розпочато відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Підставою для винесення вказаної постанови стала обставина відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки матеріали вказаної адміністративної справи не містили жодних доказів, які б вказували на вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення. 12.01.2023 року заявник [PERSON] звернулась до Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області із заявою про вчинення відносно неї її колишнім співмешканцем [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру, в якій вказала, що [PERSON] ображав її нецензурною лайкою, погрожував звільненням з роботи та здійснює її переслідування. Цього ж 12.01.2023 року інспектором Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 187471, в якому зазначено, що [PERSON] 12.01.2023 року о 18 год. 45 хв. у [ADDRESS] вчинив відносно колишньої співмешканки [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на адресу [PERSON] нецензурною лайкою. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023 року у справі № 127/1689/23, адміністративне провадження у справі, яке згідно з протоколом серії ВАВ 187441 від 12.01.2023 року розпочато відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Вину [PERSON] у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення судом не встановлено. Отже, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем насильства відносно дитини. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На противагу цьому, відповідач двічі в січні 2023 року звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій з боку [PERSON] - перешкоджання бачитись з сином та застосування матір`ю фізичної сили відносно дитини (а.с. 100-101), однак судових рішень щодо встановлення вказаних фактів відповідачем суду не надано. Суд не приймає до уваги квитанції та чеки з аптек, магазинів, надані позивачем та відповідачами, оскільки з них не вбачається хто та для кого саме купував речі/ліки/ продукти. Згідно з відповідю виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.08.2023 року, департамент адміністративних послуг не приймав рішень щодо відмови в декларуванні [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 89). Приймаючи до уваги викладене вище, суд вважає доведеними обставини щодо наявності спору між сторонами про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Згідно зі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/60346 від 05.10.2023 року було визнано недоцільним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю [PERSON] (а.с. 171-173). Частиною 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, із зазначеного вище висновку вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради, вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , оскільки спір між батьками відсутній (а.с. 173). Суд не погоджується з таким висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради в цій частині, оскільки судом наявність спору між сторонами була встановлена з огляду на викладене вище. Судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за наявності яких визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] вбачалось би недоцільним та неможливим. Позивач [PERSON] на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, належним чином виховує дитину, бере участь у його матеріальному утриманні, що зокрема також підтверджується і висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/60346 від 05.10.2023 року (а.с. 172). Дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні перед усім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі №6-1945цс17. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про нього, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дитини та батька, у разі визначення його місця проживання з матір`ю, не обмежує батька дитини у його праві на спілкування з ним, турботу відносно дитини та участь у його вихованні і надає можливість реалізувати свої права у спосіб визначений рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.08.2023 року №1889. Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Щодо заявленої позивачем вимоги (в судових дебатах) про визначення місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Виходячи з обсягу позовних вимог суд розглядає справу в межах позовних вимог та приймаючи до уваги, що позивач в частині адреси не підтримує. Звертає увагу, що вказана вимога не підтверджена належними доказами, а саме проживанням дитини за цією адресою. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Тому, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю без зазначення конкретної адреси. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який був сплочений позивачем у розмірі 1073,60 грн. при зверненні до суду, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved