Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 026566, виданого 14.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 673,\~ який раніше було видано на ім`я « [PERSON] ». А також, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 8,59 га, яка розташована на території Кирничанської\~ сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 026566, виданий 14.08.2003 року\~ Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 673). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у правовстановлюючому документі на спадкову земельну ділянку наявні виправлення В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяв про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області по встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 8,59 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 026566, виданого 14.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 673. Факт належності\~ [PERSON] Державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ОД №\~026566,\~виданого 14.08.2003\~року Ізмаїльською\~районною державною\~адміністрацією,\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~реєстрації державних\~актів на\~право власності\~на землю\~за №\~673,\~\~який раніше\~було видано\~на ім`я\~« [PERSON] »підтверджується довідкою № 362, виданою 04.10.2023 року старостою Кирничанського старостинського округу Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якої Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 026566, виданого 14.08.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 673 дійсно належить [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з № 1241 від 26.08.2022 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ,\~виданого 26.08.2022\~року Ізмаїльським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~в Ізмаїльському\~районі Одеської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~ [PERSON] \~померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, \~які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були \~зачаті за життя спадкодавця і народжені \~живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 10.03.2009 року секретарем Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Куртєвою Ф.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2, [PERSON] заповіла все її майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право за законом [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 10.03.2009 року, зареєстрований за № 2 не змінювався та не скасовувався. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту немає. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так,\~позивач [PERSON] \~у встановлений\~ст.\~1270\~ЦК України\~строк звернувся\~до нотаріуса\~з заявою\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved