Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позиція сторін у справі У червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів). Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, 8 та 5 років. Позивач вирішила формалізувати стосунки з відповідачем щодо утримання спільних дітей шляхом отримання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, що надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання дітей. Представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач досяг усної домовленості з позивачем про те, що він згоден передати у власність своїм синам в рівних частинах двокімнатну квартиру з припиненням права на аліменти в порядку статті 190 СК України, а тому залишив позивача проживати з дітьми втрьох у двокімнатній квартирі. Влітку 2023 року позивач без згоди та відома відповідача поселила в його приватну квартиру свого співмешканця [PERSON] з 15-річною донькою. Тепер квартирою користуються п`ять осіб: позивач та її співмешканець [PERSON] займають одну окрему кімнату, а сини у віці 8 та років живуть у другій кімнаті разом з 15-річною дівчиною - донькою співмешканця позивача. Відповідач завжди добросовісно ставився до свого обов`язку утримувати дітей. Вже після розірвання шлюбу відповідач регулярно оплачував на утримання дітей аліменти. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дітей, але вважає, що заявлений їх розмір у 1/3 частину його доходів є необґрунтованим, вважає, що на утримання двох дітей достатньо 9/100 частини його доходу, що у грошовому еквіваленті становить 15 000, 00 грн. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року у справі № 757/6185/23-ц розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 квітня 2015 року за актовим записом № 2297, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Сторони від шлюбу та спільного проживання мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] (8 років), що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06 червня 2015 року; - [PERSON] , [INFO] (5 років), що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31 жовтня 2017 року народження. Згідно з актом обстеження умов проживання від 18 квітня 2023 року, діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що у приватній квартирі відповідача зареєстровані та проживають діти разом з позивачем, її співмешканцем та донькою останнього, відповідач не має у власності іншого житла, а тому вимушений орендувати окреме житло та витрачати на це кошти. Крім того, відповідач має двох непрацездатних батьків. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, позивач отримав дохід у 2023 році: за перший квартал у розмірі 672 440, 82 грн, за другий квартал у розмірі 563 075, 51 грн, за третій квартал у розмірі 113 422, 45 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання синів у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття, після чого стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: partial