Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] 20.07.2020року звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, третьої особи [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] та починаючи з 28.10.2004року зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] . Власником домоволодіння є [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За місцем відкриття спадщини Криницька сільська рада Миколаївського району Львівської області ( правонаступником якої являється Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області) повідомила, що домоволодіння в порядку спадкування ніхто не прийняв. Спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заяву про прийняття спадщини відумерлою відповідач не робив, тобто ніхто на час звернення до суду з позовною заявою свої права на оспорюванну будівлю не пред`являв. Єдиним спадкоємцем [PERSON] - племінник [PERSON] , втратив своє право на спадкування за законом , як спадкоємець 5 черги, оскільки своєчасно не подав заяву про вступ в спадщину. Позивачка з 2004року зареєстрована, а фактично проживає з 1998року у будинку [ADDRESS] , відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, а тому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2021 справу передано в провадження судді Бачуна О.І. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.07.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28.10.2021року зупинено провадження по справі до залучення у справі правонаступника після смерті [PERSON] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.07.2023року поновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 14.09.2023 у справі №447/1891/20 замінено третю особу [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представника позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. 30.11.2023 року представник позивачки подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких вказав, що позивачка почала проживати в спірному будинку з 1998року, а реєстрація місця проживання у спірному будинку відбулася в жовтні 2004року. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» який прийнятий 11.12.2003року, [PERSON] проживала у будинку по [ADDRESS] , не на підставі рішення про реєстрацію, а являється безтитульним володільцем вказаного майна з моменту вселення в будинку з 1998року, не маючи жодних документів, які б надавали їй право ним користуватися. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] 06.11.2020року подав до суду письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що позивачка [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS] , на підставі рішення органу місцевого самоврядування №23 від 26.10.2004року, відповідно до якого останню, разом із сім`єю було зареєстровано за вказаною адресою. Вважає, що [PERSON] титульно володіє спірним будинком. Заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статтей 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта № [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Рішенням №23 від 28.10.2004 виконавчого комітету Криницької сільської ради Львівської області вирішено зареєструвати [PERSON] та її дітей: [PERSON] , 1991р.н. , [PERSON] 1992р.н. та [PERSON] ,1995р.н. на житлову площу в [ADDRESS] . Рішенням №11 від 28.03.2006року виконавчого комітету Криницької сільської ради Миколаївського району Львівської області рекомендовано [PERSON] поновити загублені документи на будинок по [ADDRESS] і звернутися разом із [PERSON] в Миколаївському ДНК. Із вказаного рішення вбачається, що будинок по [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] належав на праві власності [PERSON] , яка померла і спадкоємцем є племінник [PERSON] , який займався її похованням. Відповідно до довідки №376 від 13.05.1998року виконавчого комітету Криницької сільської ради народних депутатів, постійним і останнім місцем проживання [PERSON] , яка померла [INFO] було с.Криниця. Заповіт в сільській раді не посвідчувався. [PERSON] , який є племінником померлої здійснював постійний догляд за померлою, допомагав обробляти город, вести господарство, займався похороном померлої.. Факт прийняття спадщини заключається в тому, що [PERSON] провів ремонт будинку. Як вбачається з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 30.11.2017року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована 28.10.2004 року за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки №130 від 15.03.2019року виданої Криницькою сільською радою Миколаївського району Львівської області, [PERSON] , дійсно згідно погосподарських книг, що зберігаються в Криницькій сільській раді зареєстрована в житловому будинку в [ADDRESS] з 28.10.2004року і по даний час. Відповідно до витягу з погосподарської книги Криницької сільської ради Миколаївського району Львівської області №116від 01.03.2019року, житловий будинок [ADDRESS] дісно рахувався за [PERSON] , яка померла [INFO] . Дане господарство рахувалося як робітничий двір. Як вбачається із листа Криницької сільської ради Львівської області №02-11/01 від 03 січня 2018року, Криницька сільська рада не надала дозвіл [PERSON] на приватизацію житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинко на праві власності належить [PERSON] . Спадкоємцем даного будинку є племінник померлої - [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Криницької сільської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області №19 від 29 травня 1990року вирішено погодитися з висновками Дрогобицького МБТІ та вважати можливим оформити право власності окремих громадян та колгоспних дворів на житловій будинку в с.Криниця згідно з додатком №2. У вказаному додатку вказано за можливе оформити за [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до довідки №277 від 08.07.2020року виданої Криницькою сільською радою Льівської області, в житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані і проживали: наймач [PERSON] з 28.10.2004 року по даний час; син [PERSON] з 28.10.2004року по даний час; донька [PERSON] з 28.10.2004року по [INFO] ; донька [PERSON] з 28.11.2004року по 05.03.2009року. Відповідно до інформації №2324 від 13.11.2020року виданої Стрийським МБТІ, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано за [PERSON] , а зареєстровано за іншою особою. Відповідно до інформації №2138 від 05.10.2021 року виданої Стрийським МБТІ, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 11.07.1990 зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності , виданого 11.07.1990 виконкомом Миколаївської міської Ради народних депутатів згідно рішення виконкому №138 від 21.06.1990. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.07.1990року, цілий будинок з доданими до нього будівлями та спорудами , який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2022року, спадкоємцем майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] . Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц зробив такий висновок щодо застосування норми частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, зокрема зазначив, що під добросовісністю в контексті частини 1 етапі 344 Цивільного кодексу України слід розуміти, що особа не чинила перешкод власнику майна у реалізації ним свого права власності на майно протягом строку, визначеного у цій нормі. На забезпечення можливості власника бути обізнаним про те, що інша особа володіє її майном, і реалізувати своє право власності покликана умова про відкритість володіння. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013р. N24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність, не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Як встановлено в судовому засіданні, власником будинку по [ADDRESS] була [PERSON] . Позивачка по справі була зареєстрована в спірному будинку з 28.10.2004року по даний час. Зазначена обставина вказує на те, що [PERSON] мала право користування спірним будинком на підставі її реєстрації у ньому, що унеможливлює визнання за нею права власності на такий в порядку набувальної давності.

Outcome: dismissed