Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення додаткового строку терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1990 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 22 жовтня 2018 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , згідно якого спадкоємцями майна останнього є вона, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожна. [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законом строк вона не подала заяву про прийняття спадщини за законом, оскільки очікувала на приїзд сестри [PERSON] , яка знаходиться за кордоном в Італії, в якої знаходились документи необхідні для прийняття спадщини, а саме свідоцтво про смерть спадкодавця та документи про право власності на спадкове майно. 14 липня 2023 року вона отримала від [PERSON] необхідні документи. Вона є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . В усній формі державним нотаріусом було роз`яснено їй про те, що строк на прийняття спадщини продовжено на 4 місяці та такий строк в даному випадку буде тривати до вересня 2023 року. Вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 11 липня 2023 року, однак отримала відмову, оскільки пропустила строк на прийняття спадщини. Вказані обставини щодо пропуску нею строку на прийняття спадщини були зумовлені зміною законодавства, яке на момент її звернення до нотаріуса надавало змогу прийняття спадщини протягом 10 місяців, однак у подальшому такі зміни були скасовані, що і стало причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, вона пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та ведення бойових дій, суперечливим положеннями законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини. Вказала, що пропуск нею строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився. Попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішення спору покладаються на думку суду. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 1967 року, виданим міським бюро ЗАГСу м. Тернопіль. 27 січня 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 січня 1990 року, виданим відділом ЗАГСу м. Тернопіль. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 22 жовтня 2018 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-374, згідно з яким спадкоємцями майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] , яким по 1/3 частці належить майно спадкодавця. Вказане свідоцтво видано на ім`я [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки, площею 3,0457 га, яка знаходиться на території Домарицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та належала спадкодавцю [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №142272796 від 23 жовтня 2018 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частки земельної ділянки площею 3,0457 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125282600:01:001:0041. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 2022 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №93. Як вбачається з довідки за №84 від 11 липня 2023 року, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею ніхто не був зареєстрований. Як вбачається з відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №1926/01-16 від 20 вересня 2023 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №74026017 від 20 вересня 2023 року та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №74026028 від 20 вересня 2023 року, інформація щодо спадкодавця [PERSON] відсутня. З відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №1320/02-14 від 11 липня 2023 року, наданої позивачу [PERSON] , вбачається, що усне звернення позивача відносно спадкування майна померлої [INFO] [PERSON] розглянуто. Нотконторою повідомлено позивачу про те, що вона вважається такою, що спадщину не прийняла, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Для продовження строку для прийняття спадщини позивачу рекомендовано звернутися до суду. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом спадкового майна померлої [PERSON] , проте, у встановлений законом шестимісячний строк вона не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. В силу вимог ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини\~визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.\~Судова практика\~Європейського суду з прав людини\~розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.\~Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , строк для прийняття спадщини розпочався 11 листопада 2022 року і завершився 11 травня 2023 року. До нотконтори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася 11 липня 2023 року, а з позовом до суду 20 липня 2023 року, тобто пропущений позивачем строк для\~подання заяви про\~прийняття спадщини є незначним. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується матеріалами справи. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . Доказів про прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншим спадкоємцем за законом [PERSON] судом не встановлено. Батько позивача та чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . Як на поважність причин пропуску строку позивач посилається на введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій, суперечливі положеннями законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини. Крім цього, вказує, що пропущений нею строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність відомостей про інших спадкоємців, які прийняли спадщину та незначний термін пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, активне ведення на території України бойових дій та введення воєнного стану, що загалом стали підставами, які завадили позивачу у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини, суд вважає, що вказані обставини у сукупності слід визнати поважними причинами пропуску строку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи суд вважає, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, судом враховано, що не визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини порушуватиме права позивача, як спадкоємця першої черги, яка бажає прийняти спадщину, що складається з нерухомого майна, яке належала спадкодавцю на праві приватної власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved