Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

21.07.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення часток в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , а [INFO] помер його дідусь [PERSON] . У встановленому законом порядку позивач прийняв спадщину після смерті свого дідуся, однак при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину кв. [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності померлим. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила, що частки в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначені, тому неможливо встановити, яка саме частка належала спадкодавцю [PERSON] та на яку саме частку у праві власності на квартиру видавати свідоцтво про право на спадщину. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві власності на кв. [ADDRESS] є рівними та складають по 1/2 частині частка кожного. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Згідно ухвали Ленінського районного суд м. Миколаєва від 14.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження; витребувано у ПН ММНО Ємельянової Н.В. витяг (інформаційну довідку) зі спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а у разі її заведення копію спадкової справи. Витребувана копія спадкової справи надійшла на адресу суду 28.08.2023. У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2023 в якості співвідповідача до участі у справі за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про визначення часток в праві спільної сумісної власності залучено [PERSON] , в якості третьої особи - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Тетяну Леонідівну. Ухвалою суду від 06.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі, не стягуючи з відповідачів судовий збір, залишивши його за собою. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, 18.08.2023 від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його повідомлення про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, ухвали від 03.10.2023 про залучення його співвідповідачем, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач [PERSON] причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа ПН ММНО Ємельянова Н.В. в судове засідання не з`явилась, 26.09.2023 від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Третя особа ПН ММНО Боненко Т.Л. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, 17.11.2023 від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с. 48). Згідно довідки Міського відділу РАЦС Миколаївського обласного управління юстиції від 20.07.2004 [PERSON] 18.11.1978 уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Шлюб між ними було розірвано 17.12.1987 (а.с.\~20). 20.11.1992 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва (а.с. 19). 03.02.1998 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 14.02.1998 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є сином [PERSON] (а.с. 44), та відповідно онуком [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.12.1996 Миколаївською службою приватизації державного житлового фонду квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5), та [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6). Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки кв. [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернувся до ПН ММНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дідуся [PERSON] . Проте відповідно до постанови ПН ММНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки частки співвласників в праві спільної сумісно власності на спадкове майно, а саме кв. [ADDRESS] , не визначені (а.с. 16). На запит суду ПН ММНО Ємельяновою Н.В. надано копію спадкової справи №\~61/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , зі змісту якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після його смерті окрім позивача ніхто не звертався, донька померлого та мати позивача [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи № 01/2021, заведеної ПН ММНО Боненко\~Т.Л. до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся її син [PERSON] відповідач по справі. Враховуючи викладене, із змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач має намір оформити спадщину на вищевказане майно в нотаріальному порядку, але цьому перешкоджає відсутність визначеної частки померлого у спільній сумісній власності. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. За положеннями частини третьої статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами частин першої, другої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що в разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Суд вважає, що частки співвласників в праві власності на квартиру [ADDRESS] , як співвласників спільної сумісної власності є рівними, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, і кожному з них належить право власності по 1/2 частці квартири. Враховуючи те, що співвласники спірного сумісного майна померли, що на теперішній час перешкоджає досягненню домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток, та з урахуванням презумпції рівності часток, суд вважає, що частки померлих [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.12.1996 Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, є рівними і становлять по 1/2 частині частка кожного. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач у позові, вступному слові та у судових дебатах, не просив відшкодувати йому судові витрати, тому з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишити їх за позивачем.

Outcome: approved