Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У червні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 6 листопада 1999 року Виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 61. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу подружжя дітей не має. Сімейне життя у подружжя не склалося через різні характери, погляди на життя та ведення господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги, а також спільних інтересів. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинено. Позивачка зазначає, що подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим та суперечить інтересам сім`ї. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу без їхньої участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 6 листопада 1999 оку Виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 61. Від шлюбу подружжя дітей не має. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер та збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено, то з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. Що стосується вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5\~000 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до пунктів 1, 2, частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України,\~встановлено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В ухвалі № 727/4597/19 від 15.04.2020 Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Якщо, позивачем не надано належного доказу на підтвердження сплати послуг на професійну правничу допомогу, в такому разі слід відмовляти у задоволенні даної вимоги. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження сплати витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн., позивачкою було надано розрахунок судових витрат та договір про надання правової допомоги. Проте, не було надано акту приймання-передачі виконаних робіт та послуг, а також квитанції про здійснення оплати таких послуг. Таким чином, зазначена позивачем сума витрат на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в цій частині вимоги позивачки задоволенню не підлягають. Відповідно до\~вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved