Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

04.12.2023\~року \~ [PERSON] \~звернулася до\~суду \~із заявою про встановлення факту смерті. Ухвалою суду від 05.12.2023 року прийнято заяву, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Розгляд справи\~здійснюєтьсяза правилами спрощеного провадження. В обгрунтування заяви [PERSON] , вказує, що вона постійно проживала в м. Запоріжжя. На даний час є внутрішньо переміщеною особою, так як територія Запорізької область тимчасово окупована. В м. Єнакієве Донецької області померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями є вона та її мати. Оскільки мати на даний час перебуває в реанімаційному відділені м. Запоріжжя, то вона не буде приймати спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, їй відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть бабусі видано відділом ЗАГС Єнакіївського міського управління юстиції Донецької Народної Республіки. Тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявниця [PERSON] , подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану О.Гуменна, надіслали заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу ДРАЦС. У вирішенні заявлених вимог [PERSON] покладаються на думку суду. В судове засідання не з`явився представник заінтересованої особи, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією довідки № 6821-5000755672 від 23.03.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [INFO] в місті Єнакієве, Донецька область, померла її бабуся [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] ВІД 19 червня 2023 року, виданого відділом ЗАГС Єнакіївського міського управління юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 1067. Крім того, заявниця [PERSON] не змогла потрапити на поховання бабусі [PERSON] , її похованням займався сусід, який в подальшому вислав телефон та свідоцтво про смерть російського зразка. Зареєструвати факт смерті за місцем фактичного проживання неможливо, оскільки оригінал медичного документу, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, знаходиться на тимчасово окупованій території, доступ до якої неможливий внаслідок проведення там бойових дій та окупацією військами російської федерації. Той факт що [PERSON] , яка померла [INFO] , була її бабусею, що підтверджується копією свідоцтва про народження матері [PERSON] , актовий запис № 73, серії [NUMBER] , в якому записані батьки: мати [PERSON] , батько [PERSON] ; копією свідоцтва про народження заявниці, актовий запис № 739, серії [NUMBER] ; та копією свідоцтва про шлюб заявниці, актовий запис № 461, серії [NUMBER] . При зверненні до Кам?янець-Подільської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, їй відмовили, однак роз?яснили, що на підставі російського свідоцтва про смерть, вони не можуть прийняти заяву. Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підпунктами 1, 6, 7, 9 розділу III глави 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим У Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. \~ \~ \~ \~ Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров?я, де настала смерть, та інших осіб. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого за їх зверненням в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п?ятим, сьомим пункту 3 глави 1 розділу ІІ цих Правил. У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи. Згідно з абз.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім?ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов?язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх мінімальних прав, що їм належать. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" , будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження населені пункти Донецької області відносяться до території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Outcome: approved