Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пізніше, 18.11.2021 р., він звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Аждер В.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про визнання позову, в якій також просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] , серія [NUMBER] ; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] , серія [NUMBER] ; заповіт від 20.03.2006 р., згідно якого [PERSON] заповідав все своє майно сину [PERSON] ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.01.2012 р., згідно якого житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] належить [PERSON] ; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4157 від 17.11.2021 р., згідно якої, на момент смерті разом із [PERSON] був зареєстрований [PERSON] ; звіт про незалежну оцінку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.11.2021 р., підстава відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 07.08.1996 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 27.08.2000 р.; паспорт громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] від 01.07.1996 р.. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] ... Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, за якими усе належне йому майно заповів сину [PERSON] (позивач). Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є онуками спадкодавця. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав (був зареєстрований) разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 4157 від 17.11.2021р.. 18.11.2021 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved