Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Адвокат Кайдашов В.С. за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з червня 2017 року по 09.08.2022 року, та визнати за [PERSON] право на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з червня 2017 року, останнім часом проживали за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартістю 722404 грн. Зазначену квартиру [PERSON] та [PERSON] передали в оренду, починаючи з 13.08.2021 року. Вказана квартира придбана за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] . Наявність у договорі купівлі-продажу квартири вказівки на те, що чоловік не з ким не веде спільного господарства, обумовлена тим, що в цей день позивач захворіла та не могла бути присутньою під час вчинення цього правочину, в тому числі й надати відповідну згоду на укладення договору. [PERSON] помер [INFO] . Похованням [PERSON] повністю займалась позивач. Єдиним спадкоємцем першої черги є донька [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи. В зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно, придбане у шлюбі. 30.08.2023 року представником відповідача адвокатом Мироненко С.С. за допомогою системи "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, та стягнути з позивача судові витрати, які будуть витрачені відповідачем у зв`язку із розглядом даної справи. В обґрунтування заперечень зазначає, що за життя [PERSON] був єдиний раз одружений та мав єдину доньку [PERSON] , яка проживала окремо від батька у смт Куп`янськ-Вузловий Харківської області. [PERSON] часто приїжджав до відповідача в гості, вони підтримували теплі стосунки та спілкувалися по телефону. Після розірвання шлюбу з її матір`ю 24.11.2017 року, [PERSON] проживав окремо у своїй квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі проживав сам та був в ній зареєстрований. Під час спілкування, навідувань до доньки, [PERSON] завжди зазначав, що живе самостійно та приїжджав в гості завжди сам. Про цивільну дружину або іншу жінку в його житті він ніколи не казав. Її батько [PERSON] помер [INFO] , 28.10.2022 року заведена спадкова справа № 35/2022, в якій спадкодавцем є [PERSON] . Таким чином, спадкова справа заведена менше, ніж через п`ять років після розірвання шлюбу між її батьком [PERSON] та її матір`ю [PERSON] . Оскільки [PERSON] до дня відкриття спадщини не перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі та не проживала із [PERSON] , оскільки цей факт не доведено, то це виключає можливість встановлення юридичного факту її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Крім того факт спільного придбання майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , також не знаходить свого підтвердження. Позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності на вищевказану квартиру не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки порушують права відповідача як єдиного спадкоємця першої черги. Крім того, у п. 9 Договору купівлі-продажу вищевказаної квартири зазначено, що на момент купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] стверджує, що він в зареєстрованому шлюбі не перебував та не проживав однією сім`єю із будь-якою жінкою та придбаває вищевказану квартиру за кошти, які належать йому особисто. Тобто станом на момент придбання квартири [PERSON] не вказував позивача як особу, з якою він спільно проживає, веде сумісне господарство, має спільний дохід, а навпаки зазначив, що придбав квартиру за свої особисті кошти. Крім того, [PERSON] особисто уклав 13.08.2021 року договір оренди вищевказаної квартири із [PERSON] . Таким чином, в квартирі, яку придбав [PERSON] особисто, за власні кошти, позивач ніколи не проживала та ніякого відношення до неї не має. Щодо тверджень позивача про те, що єдиною підставою її відсутності під час укладання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири є стан її здоров`я, то стан здоров`я не міг ніяким чином вплинути на укладення цієї угоди, оскільки існує безліч варіантів, якими [PERSON] та [PERSON] могли б скористатись у випадку свого бажання щодо укладення цієї угоди з метою зазначення обох осіб як власників, тобто найпростіший варіант був перенести дату укладання угоди до моменту одужання [PERSON] . Крім того, [PERSON] не був позбавлений можливості як єдиний власник, оформити довіреність, посвідчену нотаріально, яка б надала можливість розпоряджатися вищевказаним майном на рівних правах [PERSON] . Також [PERSON] мав змогу залишити заповіт на ім`я [PERSON] щодо вказаної квартири. Однак жодних з перелічених або інших дій, спрямованих на підтвердження сумісного проживання, придбання, передання права власності на вищевказану квартиру, [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не вважав необхідним зробити. Таким чином, відповідач вважає, що позовна вимога про встановлення юридичного факту спільного проживання [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років, а саме з 25.11.2017 року і до [INFO] , по день смерті [PERSON] , не має законного обґрунтування. Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 13.12.2022 року цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.02.2023 року зазначена позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.06.2023 року частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Хлопова А.В. про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2023 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Хлопов А.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Слупицький В.С. проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити. Крім того, зазначив про подання доказів розміру понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Борівського районного суду Харківської області від 10.11.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили 24.11.2017 року. З копії договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2021 року встановлено, що [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] сплачує за вказану квартиру грошову суму в розмірі 722404 грн. Крім того, з п. 9 вказаного договору встановлено, що [PERSON] на момент купівлі вищезазначеної квартири, в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає однією сім`єю з будь-якою жінкою, придбаває вищевказану квартиру за кошти, які належать йому особисто. Відповідно до договору оренди житлового приміщення (квартири, кімнати) від 13.08.2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , орендодавець надав, а орендар прийняв в платне користування квартиру [ADDRESS] . З копій посвідчень № 3-21 від 31.03.2020 року та № 3-16 від 31.03.2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31.03.2020 року працювали у КНП ХОР "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" на посаді фельдшер з МНС. Відповідно до довідки про заробітну плату [PERSON] за період з січня 2017 року по липень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 607214,36 грн. З копії декларації про вибір лікаря від 11.10.2018 року встановлено, що [PERSON] довіреною особою вказав [PERSON] . З копії декларації про вибір лікаря від 11.10.2018 року встановлено, що [PERSON] довіреною особою вказала [PERSON] . З копій поштових конвертів на ім`я [PERSON] , та копії повідомлення на посилку на ім`я [PERSON] встановлено, що поштову кореспонденцію [PERSON] отримувала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2022 року [PERSON] , [INFO] ,помер у віці 53 роки [INFO] . З копії довідки про причину смерті № 883 встановлено, що [INFO] [PERSON] помер у віці 53 роки. Причина смерті гострий тотальний панкреонекроз. Відповідно до копії договору-замовлення № 000128 на організацію та проведення поховання [PERSON] замовила організацію та проведення поховання померлого [PERSON] , що також підтверджується копією актів на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, копії свідоцтва про поховання. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.08.2021 року встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.10.2022 року приватним нотаріусом Мітякіною С.З. заведено спадкову справу № 35/2022 після [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи № 35/2022, заведеної після [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулись позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . З копії довідки голови правління ЖК "Мистецтво" встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , з червня 2017 року по 09.08.2022 року. Склад сім`ї на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ): дружина [PERSON] , пасинок [PERSON] , які проживають за вказаною адресою з червня 2017 року по теперішній час. Відповідно до копії паспорту місце проживання [PERSON] з 18.08.2010 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Також до матеріалів справи додані фотокартки, на яких зображені чоловіки та жінки під час роботи та відпочинку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є працювала разом з [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] влаштувались на роботу влітку 2017 року і з цього часу працювали разом. На роботі вони між собою спілкувались як подружжя. Також [PERSON] вказує, що тільки зараз дізналась, що вони не одружені. Повідомила, що спілкувалась з ними тільки з робочих питань. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] під`їзді з 2017 року як сім`я, свідок бачила їх у супермаркеті "АТБ" поряд з будинком [ADDRESS] . Також вказує, що зверталась до них за медичною допомогою, коли матір свідка захворіла вночі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та є головою правління ЖК "Мистецтво" з 1982 року. З [PERSON] знайома з 2016 року, коли він приїхав купляти квартиру [ADDRESS] в цьому будинку. Познайомив їх онук бабусі, яка продавала квартиру. Після покупки квартири, майже рік в ній робили ремонт, після чого вселилися до квартири [ADDRESS] родиною у складі [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . Також повідомила, що [PERSON] щороку пригощав сусідів медом, який влітку викачував на пасіці у батьків [PERSON] . Щодо оплати комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] вказує на те, що комунальні послуги сплачували як [PERSON] , так і [PERSON] . Крім того, у березні 2022 року [PERSON] сказав їй, що вони разом з [PERSON] купили квартири для сина [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з 2003 року проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , які стали проживати у вказаному будинку влітку 2017 року. Вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] були постійно разом. Також зазначає, що не знала, що вони були не одружені, оскільки вони проживали разом, разом купляли продукти. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона працювала у складі бригади БШМД у 2017 році разом з [PERSON] та [PERSON] . Про те, що вони не одружені, свідок дізналась після смерті [PERSON] , коли з`ясувалось, що у нього немає родичів. [PERSON] та [PERSON] працювали разом в одну зміну. Також повідомила, що за життя [PERSON] казав їй, що квартиру, в якій вони проживають, купили завдяки допомозі батьків [PERSON] . Після купівлі іншої квартири [PERSON] звертався до [PERSON] щодо допомоги у здачі квартири в оренду. Квартиру придбано за кошти [PERSON] , однак квартира оформлена на [PERSON] в зв`язку з тим, що [PERSON] захворіла та не змогла піти до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу. Коли [PERSON] захворів, тільки [PERSON] здійснювала за ним догляд та відвідувала у лікарні. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та правового режиму майна, придбаного за час спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц). Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що рішенням Борівського районного суду Харківської області від 10.11.2017 року, яке набрало законної сили 24.11.2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що шлюб є розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили, [PERSON] юридично вважається таким, що перебував у шлюбі з іншою жінкою до 24.11.2017 року, а тому позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з червня 2017 року по 24.11.2017 року задоволенню не підлягають. Відносно встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 25.11.2017 року по 09.08.2022 року суд зазначає, що надані позивачем письмові докази, а також показання свідків не доводять факту сумісного проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в зазначений період і не свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету, наявність між [PERSON] та [PERSON] подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю та засвідчували реальність цих відносин. Суд звертає увагу, що з більшості доданих позивачем до матеріалів справи фотокарток неможливо встановити період, в який вони були зроблені, та події, які на них зафіксовані. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт ведення нею з [PERSON] спільного господарства, наявність з ним спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Надані позивачем в обґрунтування позовних вимог відомості про сумісну роботу [PERSON] та [PERSON] , перебування їх на обліку у одного сімейного лікаря та зазначення один одного у декларації, укладеній з сімейним лікарем, довіреними особами, показання свідків про здійснення ними спільних покупок у магазині АТБ не можуть беззаперечно свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Суд також зазначає, що без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце з 25.11.2017 року по 09.08.2022 року усталені відносини, які притаманні подружжю. Також суд враховує, що у п. 9 договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2021 року [PERSON] зазначив, що на момент купівлі вищезазначеної квартири в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає однією сім`єю з будь-якою жінкою, придбаває вищевказану квартиру за кошти, які належать йому особисто. На спростування зазначених у п. 9 договору обставин [PERSON] не надано належних доказів перебування на лікуванні в момент укладення договору купівлі-продажу, а тому об`єктивної неможливості реєстрації права власності на неї або обох співвласників ( [PERSON] та [PERSON] ). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 25.11.2017 року по 09.08.2022 року в зв`язку з їх недоведеністю. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні й підстави, передбачені 74 СК України вважати майно (спірну квартиру) такою, що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, то представник відповідача у судовому засіданні зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 19.12.2023 року о 10-00 та встановити [PERSON] строк для надання таких доказів.

Outcome: dismissed