Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

18.07.2023р. до Савранського районного суду Одеської області з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд відібрати у відповідачки [PERSON] малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, а також вирішити питання про стягнення з відповідачки на користь державної установи або фізичної особи, до якої будуть влаштовані діти, аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітків (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідачка вже протягом трьох років не забезпечує навчання своїх дітей, незважаючи на звернення навчальних закладів, в яких вони навчаються, та заходи, які здійснюються управлінням у справах дітей Первомайської міської ради, а також не забезпечує їм належних умов проживання. Крім того, за невиконання обов`язків щодо виховання дітей відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої частинами 1 та 2 статті 184 КУпАП, у зв`язку з чим 14.04.2023р. позивачем було прийнято рішення про негайне відібрання дітей від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а 12.09.2023р. дітей влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради». В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути без його участі (а.с.225). Відповідачка, яка повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, в засідання не з`явилася повторно, відзив на позовну заяву не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Відповідачка є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.09.2013р. та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.2008р. (а.с.10, 11). Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області 14.04.2023р. було прийнято рішення №160 «Про негайне відібрання дітей, малолітньої [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від їх матері без позбавлення її батьківських прав» (а.с.14). В матеріалах справи є висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , від 25.04.2023р., з якого вбачається, що відповідачка проживає в м.Первомайську, Миколаївської області, разом зі своїми дітьми малолітньою [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , навчання яких та отримання якими освіти вона не забезпечує вже протягом трьох років, незважаючи на звернення навчальних закладів, в яких вони навчаються, та заходи, які здійснюються управлінням у справах дітей Первомайської міської ради. Двері своєї квартири відповідачка відчиняти відмовляється, на телефонні дзвінки не відповідає, що ускладнює можливість перевіряти умови проживання дітей, але 28.03.2023р. та 04.09.2023р. під час відвідування сім`ї [PERSON] було встановлено, що в оселі дуже брудно, меблі поламані, на вікнах брудні занавіски, одежа брудна та розкидана по підлозі разом із сміттям та котячими фекаліями, на кухні брудний посуд, запаси продуктів харчування та засобів гігієни відсутні, у ванній кімнаті зі стін та стелі відвалюється штукатурка, стіни вкриті брудом та пліснявою, в туалеті зламаний зливний бачок, унітаз брудний із засохлими екскрементами, а сама квартира потребує ремонту. За невиконання обов`язків щодо виховання дітей відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, передбаченої частинами 1 та 2 статті 184 КУпАП. Профілактичні заходи, спрямовані на повернення дітей до навчання, покращення умов їх проживання та належне виконання відповідачкою батьківських обов`язків, результатів не мали (а.с.6-9). Управлінням у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області 11.09.2023р. за №1012/4.1-18 було направлено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» клопотання про погодження влаштування малолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] до вказаного центру (а.с.207-208). 12.09.2023р. малолітню [PERSON] та неповнолітню [PERSON] було прийнято до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», що підтверджується відповідними актами (а.с.209-210). Як вбачається з матеріалів справи, висновку про доцільність відібрання у відповідачки дітей без позбавлення її батьківських прав, позивач дійшов на підставі численних звернень навчальних закладів, в яких навчалися діти [PERSON] і [PERSON] , про те, що вони систематично не відвідують заняття, актів обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, згідно яких вони проживали в антисанітарних умовах, клопотань про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, повідомлень Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області та інформації за наслідками проведення рейдів «Діти вулиці». За правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не скористалася своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву, та у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву до суду не подала. Проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч.ч.2 і 3 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 6 цієї статті визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Як встановлено ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, зокрема, у випадку, передбаченому п.2 ч.1 ст.164 цього Кодексу, який настає у разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідачки від виконання обов`язків щодо виховання своїх дітей, яке полягає у тому, що вона, в порушення вимог ст.150 СК України та ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», не забезпечувала дітям здобуття освіти та не піклувалася про їх навчання, а тому суд дійшов висновку, що, виходячи з інтересів дітей, від відповідачки [PERSON] слід відібрати дітей, не позбавляючи її батьківських прав. Разом з тим, як встановлено ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та ч.4 ст.170 СК України, позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей; при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. В силу ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 цього Кодексу). Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 цього Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки аліментів у розмірі однієї третини її заробітку (доходу) на утримання двох дітей також підлягають задоволенню. Також, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 2684,00грн.

Outcome: approved