Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач у вересні 2023 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] \~ про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регрессу в сумі 32163.81грн., судові витрати. Позов мотивовано тим, що 08.06.2023р. в м.Івано-Франківську по вул.Дудаєва,31-Б сталася ДТП за участі автомобіля марки Renault, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у позивача, та автомобілем марки Fiat д.н. [NUMBER] , в результаті чого останній ТЗ отримав механічні пошкодження із завданням власнику такого збитків. 15.06.2023р. власник пошкодженого ТЗ марки Fiat [PERSON] повідомив страховика про страховий випадок, 22.06.23р. [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування і 27.06.2023р. було виплачено їй 32163.81грн.. Постановою суду від 04.07.2023р. відповідача визнано винним у порушенні ПДР та залишенням місця події за ст.122-4 КУпАП. Згідно п.38.1.1в) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого ТЗ, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від огляду щодо алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. \~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача просив позов задовольнити, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в т.ч. на сайті судової влади. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.06.2023р. в м.Івано-Франківську по вул.Дудаєва,31-Б сталася ДТП за участі автомобіля марки Renault, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобілем марки Fiat д.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , в результаті чого останній ТЗ отримав механічні пошкодження із завданням власнику такого збитків. Постановою Івано-Франківського міського суду від 04.07.2023р., яке набрало законної сили, встановлено, що дане ДТП сталося з вини відповідача, якого визнано винним у вчиненні ДТП, а саме\~ під час руху заднім ходом не переконався в безпечноті маневру допустив наїзд на припаркований інший ТЗ чим порушив п.2.3б,10.9 ПДР, та який після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чим порушив п.2.10а ПДР (а.с.14-17). Цивільно-правова відповідальність на момент ДТП відповідача була застрахована позивачем згідно Полісу від 28.01.2023р.(а.с.4) Власник автомобіля марки Fiat д.н. [NUMBER] [PERSON] 15.06.2023р. повідомила страховика про страховий випадок, 16.06.2023р. проведено огляд її автомобіля, 22.06.23р. [PERSON] подала заяву про страхове відшкодування і 27.06.2023р. було виплачено їй 32163.81грн. (а.с.5-13). Страховим випадком відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч.16 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування"). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Отже, страхова компанія забезпечує відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (третіх осіб) та захист майнових інтересів страхувальників, відповідальність яких застрахована і з якими наявні договірні відносини. Згідно підпункту в) п.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Позивач доводив в позові, що оскільки третій особі була виплачена шкода завдана в ДТП, така підлягає стягненню саме з водія - відповідача (винної особи в ДТП) в користь позивача на підставі п.38.1.1в) вказаного закону, оскільки водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди Регресна вимога позивачем була направлена відповідачу12.07.2023р. (а.с.18-20), однак залишене без реагування. Як слідує з вимог ч.1 ст.1191 ЦК України (які застосовує позивач у даному спорі) особа, що відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулюють правовідносини щодо регресу. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Крім того, варто враховувати, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні). Строк позивачем щодо звернення до суду з даною вимогою дотримано. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, право вимоги позивача до відповідача виникло на підставі вищевказаного. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, іншого на спростування вказаного стороною відповідача жодного доказу не надано. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які поніс позивач зокрема на сплату судового збору в розмірі 2684.00грн. На підставі викладеного та ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.15, ч.1 ст.1191 ЦК України,

Outcome: approved