Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

16.10.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі 1/4 (одна четверта) частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2023 року, на період навчання [PERSON] до 30.06.2024, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2015 у справі № 367/4906/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу вони з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 і до повноліття дитини. [PERSON] , [INFO] , є студенткою третього курсу денного відділення Ірпінського фахового коледжу економіки та права за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування». Добровільної згоди з приводу матеріального утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, між ними не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за вказаним позовом з повідомленням (викликом) сторін. 21 листопада 2023 року до суду від відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , для продовження її навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2023 р. і на весь період навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. У задоволенні вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу просив відмовити. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що дійсно працює на посаді заступника головного ревізора з безпеки руху ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та отримує заробітну плату, інших доходів не має. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за шість місяців 2023 року відповідач має середній щомісячний дохід у розмірі 20831,17 грн. Отже, щомісячний розмір 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача становитиме 3471,86 грн. Вказану щомісячну суму аліментів для утримання [PERSON] відповідач з урахуванням нижчевикладеного вважає достатньою для гармонійного розвитку дитини. При цьому, зазначає, що протягом всього часу з моменту набуття чинності рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц та до сьогодні відповідач в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини від усіх видів заробітку, які продовжив сплачувати і після досягнення [PERSON] повноліття. Звертає увагу суду, що позивачем до матеріалів справи не надано жодної інформації та доказів щодо місця роботи позивача, стану працездатності, розмірів щомісячного доходу, складної матеріальної ситуації, тобто доказів можливості або неможливості несення позивачем солідарних витрат для утримання повнолітньої дитини на рівні з відповідачем. Також позивачем не надано до матеріалів справи жодної інформації та доказів про вартість розміру навчання, його оплатність (договір з навчальним закладом про платне навчання) та докази його оплати, не надано до матеріалів справи жодної інформації та доказів про вартість придбання підручників для навчання, про вартість проїзду дитини до учбового закладу, про факт проживання дитини у гуртожитку (документ навчального закладу про підтвердження проживання), вартість проживання та докази несення позивачем витрат на все вищевказане. У судове засідання позивач не з`явилася, 20 листопада 2023 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не прибув, у встановлений законом спосіб повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. З огляду на відсутність підстав для відкладення судового засідання суд вважає можливим здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, суд дійшов наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду від 09 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 04.06.2005 виконавчим комітетом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 45, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу змінено з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міськрайонного управління юстиції Київської області. Так, згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в графі батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.01.2016 у справі № 367/8034/15-ц [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 і до повноліття дитини. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Згідно довідки №3452, виданої 20.09.2023 Ірпінським фаховим коледжем економіки та права, [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання за спеціальністю фінанси, банківська справа та страхування. Термін навчання за освітнім ступенем з 01.09.2021 по 30.06.2024. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач у відзиві зазначив, що працює на посаді заступника головного ревізора з безпеки руху ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та отримує середньомісячний дохід у розмірі 20831,17 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.11.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи ту обставину, що повнолітня [PERSON] здобуває освіту на денній формі навчання у навчальному закладі, суд приходить до висновку про те, що донька відповідача [PERSON] потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, судом також враховано визначені у ч. 9 ст. 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що донька [PERSON] потребує витрат на утримання саме у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є працездатним за віком, працює, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то суд, із врахуванням вимог ст. 182 СК України, приходить висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial