Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Дмитренка І.М. звернулася до суду із позовом до Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по [ADDRESS] , який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2011 року. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Філіпенка Д.В. із відповідною заявою, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.09.2011 року, вказаний об`єкт нерухомості зазначений як «квартира», а не як «житловий будинок». Тому, посилаючись на викладене позивачка просила визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок, в порядку спадкування за законом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника адвоката Дмитренка І.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи № 02-14 до майна померлої [INFO] [PERSON] , судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). 27.09.2011 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] успадкувала майно свого чоловіка [PERSON] , зокрема, квартиру за [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок (інвентарний [ADDRESS] , він належить [PERSON] . Відповідно до рішення Себинської сільської ради № 6 від 01.12.2015 року, житловому будинку [ADDRESS] , загальною площею 103 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., х господарськими будівлями та спорудами, який належить [PERSON] присвоєно юридичну адресу: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . 21.03.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Філіпенка Д.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки існують розбіжності у документах, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, об`єкт нерухомого майна зазначено як «квартира», в той час, як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, такий об`єкт нерухомості зазначено як «житловий будинок». Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, успадковуються не тільки майнові права на об`єкти права власності, а й права із здійсненням яких законом пов`язується виникнення майнових прав. Відповідно до змісту ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Статтями 1268-1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавиці [PERSON] за життя належав саме житловий будинок [ADDRESS] , а тому суд вбачає законні підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі та визнання права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved