Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Гончара Сергія Миколайовича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.06.2023 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] [INFO] , у смт. Оленівка Кальміуського району Донецької області (загиблий внаслідок загальновідомого теракту у колишній виправній колонії № 120 у смт. Оленівка в ніч з 28 на 29 липня 2022 року, де було вбито багато українських військовополонених). Актовий запис про смерть складено 27.06.2023 за № 00144757969. Померлий був її сином. Як зазначено, із першого дня війни її покійний син перебував на захисті Батьківщини у м. Маріуполь, звідки разом із іншими захисниками у травні 2022 року, на виконання наказу Президента Україна, був змушений здатися у полон. Так, із 29.07.2022 Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 22022050000002725, у якому досліджуються факти загибелі внаслідок вибуху та отримання поранень різного ступеню тяжкості з 22 год. 00 хв. 28.07.2022 по 01 год. 00 хв. 29.07.2022, як цивільними, так і військовослужбовцями Сил оборони України, що незаконно утримувалися на території колишньої виправної колонії № 120 в с. Оленівка Волноваського (після реформи 2020 року - Кальміуського) району Донецької області. Як вбачається із постанови про встановлення анкетних даних померлого від 26.06.2023, відповідно до висновку експерта ДНДЕКЦ № СЕ-19-23/25820-БД від 09.06.2023 було встановлено, що біологічним сином [PERSON] , [INFO] , матері зниклого безвісти [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999%. може бути невстановлена особа чоловічої генетичної статі №5082, також [PERSON] , [INFO] , сестра зниклого безвісти [PERSON] . [INFO] та невстановлена особа чоловічої генетичної статі №5082 можуть бути біологічними родичами по материнській лінії. У зв`язку із чим у резолютивній частині постанови слідчий уточнив анкетні дані та вказав: «2. Вважати направлений труп невстановленої особи зареєстрований у Київському міському бюро судово-медичної експертизи за № 5082, як [PERSON] . [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , серія та номер паспорта громадянина України [NUMBER] ». Отже, факт смерті [PERSON] остаточно став відомий та підтверджений 27.06.2023, проте датою смерті в актовому записі про смерті зазначено дату [INFO] , коли останній загинув фактично. Саме після цього, наказом командира в/ч [NUMBER] Національної гвардії України від 29.06.2023 було припинено контракт про проходження військової служби та виключено [PERSON] із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У позовній заяві також вказано, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, вказаний строк, виходячи із зазначеної в актовому записі про смерть дати смерті, формально закінчився 28.01.2023, проте нею не було і не могло бути подано заяви про прийняття спадщини у цей період. Так, постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини в установлений законодавством строк та не проживала з померлим на час відкриття спадщини. Позивач вказує, що єдиною, непереборною і безумовно поважною причиною пропуску нею строку на прийняття спадщини за формальними ознаками (від дати фактичної загибелі) стало те, що до 27.06.2023 не було відомо про загибель [PERSON] (відповідно до висновку експерта, як це вбачається із постанови про встановлення анкетних даних померлого, ідентифікація загиблого відбулася дещо раніше, 09.06.2023, проте їй ця обставина стала відома саме 27.06.2023, після відповідної постанови слідчого та реєстрації смерті). При цьому, виходячи із критерію розумності необхідно також звернути увагу, що від дати офіційного встановлення факту смерті спадкодавця (27.06.2023) вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав через один місяць та 8 днів (04.04.2023, відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії), тобто у достатньо розумний строк. Але саме через недосконалість цивільного законодавства, яке не було приведене у повній мірі у відповідність із потреба воєнного часу, цього недостатньо для оформлення спадкових прав у нотаріуса і вона змушена звертатися до суду. Враховуючи викладене вище, позивач просить визначити їй додатковий строк, тривалістю три місяці від дати набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою від 31.08.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання з розгляду справи. Сторонам встановлені строки для подачі заяв по справі. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. надано інформацію за матеріалами спадкової справи № 25/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , зокрема заяву [PERSON] та [PERSON] від 26.07.2023, заяву [PERSON] від 04.08.2023, а також інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 74425349 від 20.10.2023. Ухвалою суду від 23.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Гончар С.М. підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Крім того, зазначив, що додатковий строк, який необхідно позивачу для прийняття спадщини становить 03 місяці, враховуючи її вік 71 рік. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. У судове засідання відповідач не з`явився. 07.12.2023 до суду надійшла письмова заява представника відповідача за довіреністю - Прокопчук А. від 07.12.2023 про розгляд справи без її участі. Відзив на позов не подано. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] від 11.10.2022. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 11637 від 27.06.2023 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.06.2023. Крім того, вказана інформація підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (№ витягу 00040277777 від 27.06.2023). Після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить останньому на підставі договору про сплату пайових внесків № 30/1 від 24.04.2017, додаткової угоди від 13.04.2018, технічного паспорту від 20.11.2017 та акту прийому-передачі від 13.04.2018 (інформаційна довідка № 121336023 від 20.04.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). 04.08.2023 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За результатами розгляду вказаної заяви приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини в установлений законодавством строк та не проживала з померлим на час відкриття спадщини. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до постанови старшого слідчого І відділу 3 управління досудового розслідування управління СБ України старшого лейтенанта юстиції Стецика Р.С. від 26.06.2023, про встановлення анкетних даних померлого, винесеної у рамках кримінального провадження № 22022050000002725 від 29.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, уточнено анкетні дані у вказаному вище кримінальному провадженні, а саме постановлено вважати направлений труп невстановленої особи зареєстрований у Київському міському бюро судово-медичної експертизи за №. 5082 як [PERSON] . [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , серія та номер паспорта громадянина України [NUMBER] ». Крім того, 27.06.2023 видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] (№ 010-5082 від 18.11.2022). 29.06.2023 наказом командира в/ч [NUMBER] Національної гвардії України № 162мтд припинено контракт про проходження військової служби та виключено [PERSON] із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із загибеллю. Як зазначено, загинув [INFO] під час знаходження у полоні у селищі Оленівка Кальміуського району Донецької області у період дії воєнного стану. Відповідно до матеріалів, наданих на виконання ухвали суду, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. повідомлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , станом на 20.10.2023 відсутні особи, які усунуті від спадкування та/чи відмовились від спадкуванні; заповіти від імені [PERSON] відсутні; свідоцтва про право на спадщину не видавались. При цьому, зазначено, що із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 26.07.2023 звернулися [PERSON] та [PERSON] (дочки померлого) та 04.08.2023 - з аналогічною заявою звернулася [PERSON] (мати померлого). Під час розгляду справи жодних клопотань про залучення до участі у розгляді справи інших осіб подано та заявлено не було. Представник позивача зазначив, що, враховуючи предмет спору, такі підстави відсутні, незважаючи на інформацію, яка надана приватним нотаріусом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За приписами ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з п. 3.13 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.14). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.15). Як визначено п.п. 3.16, 3.17 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Аналізуючи зібрані по справі докази у контексті наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , помер у смт. Оленівка Кальміуського району Донецької області (загиблий внаслідок загальновідомого теракту у колишній виправній колонії № 120 у смт. Оленівка у ніч з 28 на 29 липня 2022 року, де було вбито багато українських військовополонених). Разом з тим, ідентифікація загиблого [PERSON] , [INFO] , зайняла тривалий проміжок часу, і лише 27.06.2023 остаточно факт його смерті став відомий та підтверджений. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги у повному обсязі, а саме слід встановити позивачу додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] (помер [INFO] , актовий запис №11637). На думку суду, термін у три місяці є таким, що забезпечить позивачу, як спадкоємцю, можливість реалізувати свої спадкові права та виконати певні обов`язки. На думку суду, зазначене рішення є справедливим, таким, що не суперечить положенням діючого законодавства та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073грн. 60коп. за подачу позову до суду, що підтверджується квитанцією від 07.12.2023 і сторона позивача просить ці судові витрати залишити за собою, про що зазначив її представник. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved