Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2021 року [PERSON] о 16 год 50 хв по вул. Дніпровська набережна, 17 а у м. Києві, керуючи автомобілем ДеоМатіз, реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з Citroen C 1, реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/5720/21 ДТП сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР, наслідок чого стало встановлення вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП. Крім того, постановою встановлено, що відповідач, буду причетним до ДТП самовільно залишив місце ДТП, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого транспортного засобу Citroen C 1, реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до страхової компанії, в якій було застраховано вказаний транспортний засіб за договором добровільного страхування із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування. АТ СК «АРКС» в межах та на виконання договору добровільного страхування наземного транспортного засобу виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 8523,43 грн, та у свою чергу звернулася до позивача у порядку суброгації. Позивачем було виплачено страховій потерпілої особи 7 523 грн 43 страхового відшкодування. Посилаючись на положення п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на корись позивача грошові кошти у розмірі 7 523, 43 грн та вирішити питання про стягнення судових витрат. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які він отримав 19 липня 2023 року. 1 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він має статус інваліда війни, а відшкодування збитків від ДТП винуватцем якої він є, проводить МТСБУ. Посилаючись на те, що він неналежний відповідач, просив відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 лютого 2021 року о 16 годині 50 хвилин, [PERSON] , по вулиці Дніпровська Набережна 17-а в місті Києві, керуючи транспортним засобом «Део Матіз», реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Сітроен» реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого місце ДТП залишив. Згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва від 9 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить триста сорок гривень в дохід держави. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ДеоМатіз, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202348779 (а.с. 8). Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля Citroen C 1, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку суброгації. Як вбачається із заяви (претензії) від 13 січня 2021 року, адресованій ТДВ «СК «Альфа-Гарант», до АТ СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа [PERSON] АТ СК «АРК» здійснило виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № ARX 2742218 у розмірі 8523,43 грн (а.с. 9). Відповідно до страхового акту № ЦВ/21/2914 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було визначено страхове відшкодування за договором страхування № 202348779 у розмірі 7523,43 грн., які було перераховано згідно платіжній інструкції від 27 липня 2021 року АТ «СК» АРКС» (а.с. 13-14). Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в порядку, визначеному цим Законом. Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; Таким чином,страхування загальнообов`язкової цивільної відповідальності для осіб, які охоплюються п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є альтернативним. У разі настання страхового випадку збитки відшкодуються страховиком якщо укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності або МТСБУ якщо особа, визначена п. 13.1. ст. 13 Закону скористалась правом на звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Абзац другий вказаної норми встановлює порядок відшкодування шкоди для потерпілого у разі відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, це не позбавляє права особам, які визначені п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», укласти такий договір. До відзиву відповідачем [PERSON] була надано посвідчення, із якого вбачається, що [PERSON] є інвалідок 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -інвалідів війни. Таким чином, відповідач входить до переліку осіб, на які поширюються положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ДеоМатіз, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202348779 (а.с. 8). Таким чином, уклавши договір, як на позивача, так і на відповідача покладаються обов`язки щодо його виконання. Відповідно до п.п. «в» п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); Страховиком винної особи було сплачено суму страхового відшкодування страховику потерпілої особи відповідно до умов договору та в порядку визначеному закону. Уклавши договір із страховиком відповідач має виконувати його умови. Відповідно до п.п. «в» п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва від 9 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він самовільно залишив місце події. Таким чином, зважаючи на умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між позивачем та відповідачем, положення пп. «в» п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» преюдиційні факти, встановлені постановою від 9 квітня 2023 року, оскільки [PERSON] самовільно залишив місце ДТП., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 7523,43 грн. Щодо доводів відповідача, що він є неналежним відповідачем, а позивач мав звертатися до МТСБУ, оскільки на [PERSON] поширюються положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то суд звертає увагу, на положення п.п. 38.2.5. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за змістом якого МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка самовільно залишила місце пригоди. Таким чином, за умови якщо б відповідач скористався пільгами передбаченими п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не уклав договір обов`язкового страхування, то МТСБУ відшкодувало шкоду страховій потерпілої особи. Однак МТСБУ не побавлено права подати регресний позов до відповідача, оскільки він самовільно залишив місце ДТП. За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У позовній заяві позивач просив заявою про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано витяг з договору про надання правової допомоги від 14 травня 2019 року, завдання доручення № 188 до договору про надання правової допомоги від 15 червня 2022 року, платіжна інструкція від 16 червня 2022 року про сплату 34 000 грн АБ «Грідін і Партнери». Разом з тим, із доданих документів немає відомостей про те, що правова допомогу надавалася у справі, де відповідачем є [PERSON] . Зокрема із завдання доручення № 188 від 15 червня 2022 року до договору про надання правової допомоги серед страхових справ, які передані адвокату, справа, де страхувальником є [PERSON] відсутня. Детальний розрахунок та опис робіт виконаних за договором про надання правової допомоги також цього не підтверджує. Враховуючи те, що представником позивача не надано доказів на понесення витрат у справі за позовомтовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення коштів, суд дійшов висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. Згідно платіжної інструкції від 10 травня 2023 № 34985 позивачем сплачено 2684 грн (а.с. 6). Оскільки позов задоволено повністю, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 648 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved