Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що з 1 жовтня 1988 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . 3 серпня 1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування, за яким [PERSON] відчужив у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] . [PERSON] посилається на те, що за час шлюбу вона та її чоловік [PERSON] добудували до домоволодіння прибудову «а-1», яка складається з житлової кімнати 1-6 площею 6,8 кв.м., коридору 1-7 площею 5,6 кв.м., кухні 1-8 площею 9,9 кв.м., санвузла 1-9 площею 4,8 кв.м., а також ґанок «а-3». Крім того, вони здійснили перебудову огорожі, хвіртки та воріт. В результаті проведення будівельних робіт вартість домоволодіння істотно збільшилась до 475000 гривень. Ця обставина свідчить про те, що на підставі ч.1 ст.25 КпШС України у позивача та [PERSON] виникло право спільної сумісної власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя у спільному майні відсутні. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати домоволодіння по [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , а також визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2020 року (а.с.45) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 червня 2020 року (а.с.47-48) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 березня 2021 року (а.с.66) провадження у цивільній справі було зупинено до залучення правонаступника відповідача до участі у розгляді цивільної справи. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 березня 2023 року (а.с.88-89) до участі у розгляді цивільної справи був залучений [PERSON] в якості відповідача замість [PERSON] . У зв`язку з цим провадження у цивільній справі було поновлено. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 3 травня 2023 року (а.с.111-112) було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про повторне зупинення провадження у цивільній справі. 2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 червня 2023 року (а.с.124-125) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов, наполягають на його задоволенні. 3.2. [PERSON] та його представник [PERSON] не визнають позов, заперечують проти його задоволення. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. Встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на будівлі №2725 від 29 грудня 1967 року [PERSON] був власником домоволодіння по [ADDRESS] . 4.2. 1 жовтня 1988 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був складений запис за №304. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 1 жовтня 1988 року (а.с.34). 4.3. 3 серпня 1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування (а.с.6), за яким [PERSON] безоплатно відчужив у власність [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] . 4.4. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 грудня 2020 року. За час свого життя, а саме 22 травня 2022 року, [PERSON] склав заповіт (а.с.76), яким він заповів [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] . 19 січня 2021 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, [PERSON] подав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.70) та на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України набув право власності на спадкове домоволодіння. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, було власністю кожного з них. 5.2. Згідно з ч.1 ст.25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно могло бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. 5.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приват-ної власності громадян на жилий будинок», у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини. Оскільки земельна\~ділянка для\~будівництва жилого\~будинку і\~господарських будівель\~надається громадянину\~у приватну\~власність,\~участь інших\~осіб у\~будівництві не\~створює для\~них права\~приватної власності\~на жилий\~будинок,\~крім випадків,\~коли це\~передбачено законом. Таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу жилий будинок у зв`язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім`ї жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім`ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обов`язок. 5.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.5. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електрон-ними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 5.6. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5.7. Згідно з ч.1-ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. З копії технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.7-9) вбачається, що до житлового будинку «А-1» було здійснено прибудову «а-1», яка складається з житлової кімнати 1-6 площею 6,8 кв.м., коридору 1-7 площею 5,6 кв.м., кухні 1-8 площею 9,9 кв.м. та санвузла 1-9 площею 4,8 кв.м., а також ґанок «а-3». Однак зі змісту характеристики будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.9) вбача-ється, що прибудова «а-1» була зведена у 1990 році, а ґанок «а-3» у 1994 році. Ворота №7 також були облаштовані у 1990 році, а огорожа №3 у 1994 році. У зв`язку з тим, що [PERSON] , який був чоловіком позивача, набув право власності на домоволодіння значно пізніше, а саме 3 серпня 1999 року, правила ч.1 ст.25 КпШС України не мають зворотної сили участі та не поширюються на спірні правовідносини. Участь [PERSON] у зведенні вказаних будівель та споруд не зумовило виникнення у неї права спільної сумісної власності на домоволодіння. Адже їй належить лише право вимагати від [PERSON] відшкодування витрат на будівництво прибудови «а-1», ґанку «а-3» та інших споруд. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України в №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». 6.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія звіту про оцінку майна (а.с.17-21), зі змісту якого вбачається, що станом на день звернення до суду дійсна вартість домо-володіння по [ADDRESS] становить 475000 гривень 00 копійок. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не подали суду висновок експерта з інформацією про дійсну вартість домоволодіння станом на 1990 рік, тобто перед будівництвом прибудови «а-1», ґанку «а-3» та інших споруд. Відомості про інвентаризаційну оцінку домоволодіння, вказана в п.4 договору дарування від 3 серпня 1999 року (а.с.6), не є належним доказом, оскільки вона не підлягають використанню для проведення порівняння з дійсною вартістю спірного домоволодіння після будівництва. Таким чином, [PERSON] та її представник [PERSON] не довели істотне збільшення вартості домоволодіння по [ADDRESS] в розумінні ч.1 ст.25 КпШС України. 6.3. [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка, а також свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що після укладення шлюбу позивач разом з [PERSON] почав проживати у домоволодінні по [ADDRESS] . Протягом 1990 1994 років вони здійснили добудову, яка складалась з чотирьох приміщень: коридору, кухні, спільні та ванної кімнати. У зв`язку з тим, що будівництво споруд, виконане до 3 серпня 1999 року, не має значення для вирішення спору, показання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 6.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання домоволодіння по [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , а також для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. Тому у задоволенні пред`явленого позову належить відмовити. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 2375 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №5516338 від 28 травня 2020 року (а.с.1). Однак у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено. 7.3. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для відшкодування позивачу означених судових витрат.

Outcome: dismissed