Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну прізвищ дітей. Ухвалою суду від 28.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. При вивченні матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 10.08.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2021 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище чоловіка « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] ». Діти проживають разом із нею. Відповідач не приймає участі у їх житті, не виконує своїх обов`язків щодо виховання і розвитку дітей. Згідно судового наказу, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 14.09.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.05.2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29442,86 грн. Діти: [PERSON] та [PERSON] навчаються в Кам`янець-Подільському ліцеї І-ІІІ ступенів «Славутинка» Хмельницької області в 9-ому та 7-ому класі, а [PERSON] в 4-ому класі Кам`янець-Подільського ліцею № 8. Неблагополучне прізвище « [PERSON] » дітям створює проблеми, спричиняє серйозні моральні переживання, впливає на їх емоційний стан, адже у школі інші діти їх дражнять, дорослі дозволяють жарти в їхній бік. Вважає, що зміна прізвища найкращим чином відповідатиме інтересам дітей. Оскільки відповідач заперечує, просить суд змінити прізвище дітей: [PERSON] [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] », [PERSON] [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] » та [PERSON] [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] » та внести зміни в актові записи про їх народження, вказавши в графі «Прізвище дитини» запис прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » - « [PERSON] ». Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.08.2008 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований Кадиєвецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №06. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.04.2009 року, виданим 08.04.2009 року Кадиєвецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.2012 року, виданим 17.04.2012 року виконавчим комітетом Кадиєвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.2015 року, виданим виконавчим комітетом Кадиєвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2021 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище чоловіка « [PERSON] » на « [PERSON] ». При цьому, судом встановлено, що неповнолітні діти залишилися проживати разом з матір`ю [PERSON] , проте, відповідач своїх обов`язків щодо їх виховання і розвитку не виконує, з дітьми не спілкується, не проявляє себе як батько, не сплачує в повній мірі аліменти, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №640/2, виданою Орининською сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 05.09.2022 року. Доказів щодо зворотного суду не надано. Крім того, згідно судового наказу, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 14.09.2021 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.05.2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів Кам`янець-Подільського ВДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального МУМЮ (м. Київ) станом на 19.07.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 29442,86 грн. Суд вважає, що зміна неблагополучного прізвища неповнолітнім дітям: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] », « [PERSON] », буде відповідати їх інтересам. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Згідно ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР України від 27.02.1991 року № 98-Х1І, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст.9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, За ст.18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.4 Конвенції «Про контакт з дітьми» від 15.05.2003 року, яка ратифікована Україною Законом № 166-У від 20.09.2006 року та набрала чинності для України з 01.04.2007 року, зазначено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Крім того, слід звернути увагу на Закон України «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Так, згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частинами 3, 5 ст.148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.08.2018 року у справі А»759/3363/16-ц тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтерес дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. У своїй постанові від 02.08.2019 року у справі №607/13952/17 (провадження №61-36154св18) Верховний Суд зазначає, що судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.04.2021 року у справі №234/19213/17 «провадження №61-16113/19) при вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст.77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи з фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що діти проживають разом з матір`ю, яка повністю їх забезпечує та утримує, і яка з метою оформлення необхідних документів, що стосуються дітей, звернулась до суду, враховуючи позицію батька щодо невиконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, відсутністю бажання батька з ними спілкуватися, суд вважає, що зміна прізвища дітей у даному випадку є необхідною мірою, яка буде відповідати інтересам, психологічному та гармонійному розвитку дітей. При цьому, відповідач [PERSON] своїм правом, встановленим ст.178 ЦПК України, не скористався, відзиву на позов не надав. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які рішення суду, які б свідчили про наявність у відповідача перешкод у спілкуванні з дітьми. Також, відсутні будь-які висновки повноважених органів (орган опіки та піклування, правоохоронні органи) щодо фіксування факту складнощів у спілкуванні батька з дітьми. Відповідності до вимог п.п.1.1 та 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №55/18793 від 4.01.2011 року, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно з п.п.2.13.1 п.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, з окрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За змісту п.2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тому, приймаючи до уваги вищевказані обставини, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов про зміну прізвища дітей підлягає задоволенню і для забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, ефективним засобом захисту порушеного права позивачки буде зазначення у резолютивній частині рішення про внесення змін прізвища дітей шляхом внесення змін до актових записів про їх народження та зміна прізвища дітей на прізвище їх матері - « [PERSON] », « [PERSON] ». За таких обставин,

Outcome: approved