Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2019 року між ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00063167. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу Nissan Qashqai, д.н. [NUMBER] . 18.09.2019 р., о 10 год. 35 хв., в районі 316 км + 150 м а/д Харків-Сімферополь, відбувалася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Nissan Qashqai, д.н. [NUMBER] та ТЗ Citroen Nemo, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 р. визнано винним відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник пошкодженого ТЗ Nissan Qashqai, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «ТАС» з звітом про ДТП та заявами про виплату страхового відшкодування. Позивачем, на підставі зібраних документів та заяв про страхове відшкодування складено розрахунки страхового відшкодування та страхові акти на суму 235 293,05 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування страхувальнику. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Країна» згідно полісу АО3280729. ПАТ «СК «Країна» задовольнило заяву позивача про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 100 000,00 грн., в межах ліміту полісу АО3280729. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 235 293,05 грн., при цьому полісом АО3280729 покрито лише частину шкоди, то залишок шкоди підлягає стягненню з відповідача в розмірі 135 293,05 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 135 293,05,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) та судовий збір. Ухвалою Жовтневого районного суду від 23.09.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи. Разом з тим, клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин, на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню спору. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14.06.2019 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «Отокоч Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FA-00063167. Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володіння, користування і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та застрахованим додатковим обладнанням, встановленим на ньому, зокрема: легковим транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , 2018 року випуску. Строк дії договору з 16.06.2019 року по 15.06.2020 року. 18.09.2019 року, о 10 год. 35 хв., водій [PERSON] , в районі 316 км. + 150 м. а/д Харків-Сімферополь, керуючи автомобілем Citroen Nemo, реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням, здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку і, який в ході зіткнення з`їхав в лівий по напрямку кювет, в результаті чого, від автомобіля Citroen Nemo, р.н. [NUMBER] відлетів передній бампер та пошкодив автомобіль Renault, р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , чим порушила п. 10.1, 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, постраждалих немає. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року (справа № 331/4600/19), [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. Постанова набрала законної сили 12.11.2019 року. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] є ТОВ «Отокоч Україна». ТОВ «Отокоч Україна» звернувся до позивача зі звітом про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту № 01444/01/920 від 22.01.2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення № 75616 від 27.01.2020 року позивачем проведено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Отокоч Україна» в сумі 224 577 грн. 05 коп. На підставі страхового акту № 05229/01/920 від 05.03.2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення № 85055 від 06.03.2020 року позивачем проведено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Отокоч Україна» в сумі 10 716 грн. 00 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «Країна» за полісом АО3280729 Відповідно до платіжного доручення № 9801 від 28.08.2020 року АТ «СК «Країна», як страховик винної особи, здійснило виплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Однак залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 135 293,05 грн. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно з ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки відповідач не відшкодувала різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та згідно з положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинна відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст. 1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, оскільки винною у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 135 293,05 грн. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню виплачене страхове відшкодування у розмірі 135 293,05 грн. Щодо заяви представника позивача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 19.09.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 19 грудня 2020 року по 30 червня 2023 року на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, згідно Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023 року строк дії воєнного стану в Україні продовжувався та № 734/2023 від 06.11.2023 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з відповідною позовною заявою, а тому наслідки спливу строку позовної давності застосуванню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved