Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 350728,68 грн. за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0205/08/2018/0197. Умовами кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у розмір 632480 грн. на строк з 15.08.2018 року по 14.08.2025 року із сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим перед Банком виникла заборгованість у розмірі 350728,68 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» з даним позовом до суду. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 65). Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до викладених у відзиві обставин посилається, що відповідач не погоджується з позовною заявою ПАТ АБ "Укргазбанк" з наступних підстав: відповідну вимогу в порядку п. 4.2.3. Кредитного договору відповідач особисто не отримував. Про наявність листа-вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" від 31.01.2023 р. № 129/3738/2023 р. Відповідачу стало відомо після ознайомлення з матеріалами справи 10.07.2023 р. представником [PERSON] . Розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором наданого у якості доказу позивачем не відповідає дійсності, оскільки за його відомостями позичальник не виконує умови щодо сплати коштів по кредиту з березня 2022 року по даний час. Натомість згідно виписки по картці відповідача, останній станом на день подання (22.03.2023 р.) позову ПАТ АБ "Укргазбанк" сплатив - 97282,66 гн. та 29910,51 грн. вже за час розгляду справи судом. Отже ПАТ АБ "Укргазбанк" під час подання позову, надано недостовірні відомості у якості доказу наявності заборгованості в позичальника в розмірі 350728,68 грн. Позивач не дотримуючись норм розділу V. Відповідальність сторін Кредитного договору в частині форс-мажорних обставин здійснював безпідставне нарахування відсотків по кредиту, які у тому числі намагається безпідставно стягнути з позичальника на підставі відповідної вимоги, що є неприпустимим, у зв`язку із чим, просив поновити [PERSON] строк для подачі відзиву на позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у задоволенні цивільного позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовити повністю (а.с. 82-84). 29.08.2023 року представник позивача до суду надіслав відповідь на відзив (а.с. 100- 102), згідно якої з відзивом Банк не згоден, вважає доводи відповідача необґрунтованими такими, що не відповідають матеріалам справи, а тому, повинні бути відхилені та просив задовольнити позовну заяву АТ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 15.08.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0205/08/2018/0197 (а.с. 3-7). Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 632480,00 грн., кредит надається з 15.08.2018 року по 14.08.2025 року. Згідно п.1.3.1. кредитного договору, за користування кредитним коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 13,99 % річних та є фіксованою. Відповідно до п.1.3.2. кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 18,99 % річних та є фіксованою. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 0205/08/2018/0197 від 15.08.2018 року, заборгованість за вказаним кредитним договором становить 350728,68 грн., з яких: заборгованість по кредиту строкова - 347124,73 грн., заборгованість по процентам строкова - 3359,87 грн., заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та 3% річних станом на 23.02.2022 року - 51,58 грн., індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків станом на 23.02.2022 року - 192,50 грн. (а.с. 11-13). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 0205/08/2018/0197 від 15.08.2018 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Суд приймає до уваги посилання представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву в частині розрахунку заборгованості [PERSON] щодо сплати [PERSON] заборгованості у розмірі 97282,66 грн. та 29910,51 грн., відповідно до наданої виписки по картці відповідача за період з 01.02.2018 року по 01.07.2023 року (а.с. 89-95), та з вказаного приводу представником позивача не було спростовано належним доказами щодо сплати відповідачем вказаної заборгованості, тому суд вважає за необхідне врахувати сплачену відповідачем суму заборгованості. Щодо посилання представника відповідача з приводу нарахування відсотків по кредиту в частині форс-мажорних обставин, то вказане спростовується матеріалами справи та поясненнями представника позивача, що викладені у відповіді на відзив відповідача. Відповідно до пунктів 5.5., 5.6. Кредитного договору №0205/08/2018/0197 від 15.08.2018 року визначено, що сторона, яка порушила своє зобов`язання за Договором, звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, якщо вона доведе, що таке невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До форс-мажорних обставин належать війна, пожежа, повінь, землетрус, заборонні заходи законодавчого та/або вищих виконавчих органів державної влади та інші надзвичайні події або обставини, які Сторона не могла передбачати та запобігти, що перебувають поза контролем Сторони та перешкоджають можливості виконання Стороною своїх зобов`язань за цим Договором. Форс-мажорні обставини повинні бути підтверджені Торгово-промисловою палатою України або її компетентним органом того регіону, в якому виникли такі обставини. Та з Сторін, яка знаходиться під впливом форс-мажорних обставин, зобов`язана негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 7 (семи) робочих днів з дати їх настання, проінформувати іншу Сторону про такі обставини. Виходячи з положень п.5.6 Кредитного договору, відповідач зобов`язаний був повідомити позивача про неможливість виконання ним своїх зобов`язань за договором у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин, протягом 7 (семи) робочих днів від початку настання дії таких обставин. У зв`язку із чим, суд погоджується з позицією представника позивача, що відповідачем не надано будь-яких доказів такого повідомлення позивача. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Тому зваживши у сукупності наведені вище докази, які надано позивачем, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з урахуванням сплаченої відповідачем суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжної інструкції від №9835-215 від 15.03.2023 року (а.с. 54), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 5260,92 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 3353,02 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 223535,51 грн. х 5260,92 грн./350728,68 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial