Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Олмар» інфляційних витрат у розмірі 2561936,75 грн., річних процентів у розмірі 7077780,83 грн., судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що 18.03.2020 між [PERSON] та ТзОВ «Олмар» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до положень пунктів 1.1., 1.2 договору кредитор надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, шляхом передачі позичальнику у власність на визначений строк грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму коштів. Згідно із п.2.1, п.2.2 договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах 7 000 000 грн. Поворотна фінансова допомога надається частинами на розсуд кредитора, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню з моменту її надання по 31.12.2020. На виконання умов договору, позивачем надано поворотну фінансову допомогу відповідачу шляхом перерахування на рахунок ТзОВ «Олмар» 19.03.2020 грошових коштів у сумі 4 499 500 грн. та 20.03.2020 - 25005000 грн., а всього 7\~000 000 грн. На даний час відповідачем не повернена сума поворотної фінансової допомоги, а відповідно до положень пункту 4.2 договору, у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги, він зобов`язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Також, відповідно до положень п.4.4. договору за несвоєчасне повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору 30% річних від суми неповерненої (несвоєчасно поверненої) поворотної фінансової допомоги. Крім цього, між позивачем та ТзОВ "Олмар" укладено аналогічні договори про надання поворотної фінансової допомоги: від 24.03.2020 на суму 3 500 000 грн.; 05.10.2020 на суму 2 200 000 грн. Також, між позивачем та ТОВ "Перша приватна броварня", правонаступником якого на даний момент є ТОВ "Олмар", 26.08.2020 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги на суму 10 000 000 грн. , які відповідачем не повернуто своєчасно. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою від 11.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із викликом сторін. Від представника відповідача ТзОВ «Олмар» - Одарченко І.В. 19.10.2023 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, розрахунки позивача щодо розміру інфляційних витрат та 30% річних за періоди з 01.01.2021 до 23.02.2022, 01.04.2021 по 23.23.2022 вважає правильними, заперечень щодо таких не має. Також просить розглядати вказану позовну заяву у її відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Ухвалою суду від 19.10.2023 підготовче провадеження закрите, призначено судовий розгляд. У судовому засіданні представник позивача - адвоката Макарик І.В. у вступному слові позов підтримав, просить задовольнити. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, 18.03.2020 між [PERSON] та ТзОВ «Олмар» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (а.с.13-14). Відповідно до положень пунктів 1.1, 1.2. договору кредитор надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, шляхом передачі позичальнику у власність на визначений строк грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму коштів. У пункті 3.1. договору було обумовлено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику та підлягає поверненню до 31.12.2020. Згідно з копіями платіжних доручень, на виконання положень договору, [PERSON] 19.03.2020 перерахувала на рахунок ТзОВ «Олмар» грошові кошти у розмірі 4 499 500 грн., 20.03.2020 - 2 500 500 грн., загалом відповідачу надано поворотну фінансову допомогу на суму 7000000 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, 24.03.2020 між [PERSON] та ТзОВ «Олмар» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (а.с.17-18). Відповідно до положень пунктів 1.1, 1.2. договору кредитор надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, шляхом передачі позичальнику у власність на визначений строк грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму коштів. У пункті 3.1. договору обумовлено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику та підлягає поверненню з моменту її надання до 31.12.2020. Згідно з копіями платіжних доручень, на виконання положень договору, [PERSON] 25.03.2020 перерахувала на рахунок ТзОВ «Олмар» грошові кошти у розмірі 2 000 000 грн., 27.03.2020 - 1 500 000 грн., загалом відповідачу надано поворотну фінансову допомогу на суму 3 500 000 грн. За положеннями пункту 4.2 договору, у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги, він зобов`язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Окрім цього згідно з положеннями п.4.4. договору за несвоєчасне повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги позичальник зобов`язаний сплатити кредитору 30% річних від суми неповерненої (несвоєчасно поверненої) поворотної фінансової допомоги. Також 05.10.2020 між позивачем та ТзОВ «Олмар» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до положень пунктів 1.1, 1.2. договору кредитор надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, шляхом передачі позичальнику у власність на визначений строк грошових коштів, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму коштів. У пункті 3.1. договору обумовлено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику та підлягає поверненню з моменту її надання до 31.12.2020. (а.с.21-22) Згідно з копіями платіжних доручень, на виконання положень договору, [PERSON] 05.10.2020 перерахувала на рахунок ТзОВ «Олмар» грошові кошти у розмірі 2 200 000 грн. За положеннями пункту 4.2 договору, у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги, він зобов`язаний сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Окрім цього згідно з положеннями п.4.4. договору за несвоєчасне повернення позичальником суми поворотної фінансової допомоги позичальник зобов`язаний сплатити кредитору 30% річних від суми неповерненої (несвоєчасно поверненої) поворотної фінансової допомоги. Крім того, 26.08.2020 між позивачем та ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" укладено Договір позики. Відповідно до положень пунктів 1.1, 1.2. договору кредитор надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 10000000 грн. до 31.03.2021. 26.02.2021 між позивачем, ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" та відповідачем ТОВ "Олмар" укладено договір про заміну боржника, згідно якого відповдіач набув всіх прав та обов`язків позичальника перед позикодавцем за договором позики б/н від 26.08.2020 в сумі 10 000 000 грн. Станом на 31.03.2021 ТОВ "Олмар" (новий позичальник) свої зобов`язання з повернення позики не виконав, чим порушив права та інтереси позивача. Як зазначено позивачем та не заперечується стороною відповідача, ТзОВ «Олмар» своєчасно не повернуло суми поворотної фінансової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц). Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість ТзОВ «Олмар», становить 9 639 717,58 грн, що складається з інфляційних витрат 2 561 936,75 грн. та річних процентів 7\~077 780,83 грн. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач визнав суму заборгованості, проте у добровільному порядку ухиляється від сплати коштів за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами надання поворотної фінансової допомоги від 18.03.2020, 24.03.2020, 05.10.2020, 26.08.2020 у загальному розмірі 9 639 717,58 грн., що складається з інфляційних витрат 2 561 936,75 грн. та річних процентів 7\~077 780,83 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 13420 грн. На підставі ст. 11, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1049, 1050,1054 Цивільного Кодексу,

Outcome: approved