Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість зберегти сім`ю. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.07.2023 року (суддя Кузьміна О.І.) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно рішення Вищої Ради Правосуддя від 26.09.2023 № 918/0/15-23 «Про дострокове закінчення відрядження судді Херсонського міського суду Херсонської області [PERSON] до Суворовського районного суду міста Одеси» - достроково закінчено відрядження судді Херсонського міського суду Херсонської області [PERSON] до Суворовського районного суду міста Одеси з 10 жовтня 2023 року. Згідно ч. 7 ст. 33 ЦПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до положення ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2023 року цивільну справу було прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Шишлюк Вікторії Русланівни, згідно якої адвокат зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.45-46). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, звернувся на адресу суду з заявою про визнання позовних вимог, згідно поданої заяви також зазначив, що підтверджує, що не є батьком зачатої дитини, оскільки не проживає з позивачем [PERSON] протягом 10 років (а.с.38). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись з заявами про підтримку та визнання позовних вимоги, а тому, підстав для відкладення слухання справи відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільної стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1642. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Судом встановлено, що сторони у справі є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Також, судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є вагітною, станом на 21.09.2023 року термін вагітності становить 29 тижнів 2 дні (а.с.36). Згідно положення ч. 3 ст. 110 СК України - чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. З даного приводу судом досліджується заява [PERSON] про визнання батьківства зачатої дитини. Так, згідно заяви [PERSON] зазначив, що він у відповідно до положення ч. 3 ст. 110 СК України, визнає батьківство зачатої дитини [PERSON] та підтверджує, що вони проживають разом без реєстрації шлюбу протягом останніх 10- років (а.с.40). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що представник позивача та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, [PERSON] надав заяву про визнання батьківства зачатої дитини, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу визначенням місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не порушувалось питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а відтак судом питання щодо судових витрат не вирішується.

Outcome: approved