Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивач - Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення\~ в\~ солідарному порядку\~\~ суми боргу за договором кредиту - поруки. Позовну заяву мотивує тим, що 18.09.2007 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної\~кредитної спілки\~«Тур`я» та\~ позичальником [PERSON] , поручителі [PERSON] , [PERSON] був укладений\~договір кредиту-поруки\~№352/1, згідно якого спілка надала [PERSON] ,\~а останній отримав суму кредиту у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 45 % річних, строком на 24 місяці, з\~18 вересня 2007\~року\~по\~17 вересня 2009\~року, з погашенням суми кредиту та сплати процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору.\~ Вказаним Договором кредиту-поруки №352/1 від 18.09.2007 року передбачені умови забезпечення виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, а саме умови поруки. Так, згідно вказаного договору [PERSON] , [PERSON] поручилися за належне виконання позичальником умов Договором кредиту поруки №352/1 від 18.09.2007 року. Позивач зазначає,\~що [PERSON] та поручителі\~порушили свої\~зобов`язання,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~03.10.2017\~р.\~заборгованість по\~договору кредиту-поруки\~ становить\~82 481 , 01 грн. ,\~з них:\~по кредиту\~ 16178,83\~грн.; \~по відсотках\~за користування\~кредитом \~ 66 302,18\~грн., яку Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» просила стягнути на його користь із відповідачів в солідарному порядку. В ході розгляду справи, позивач,\~ скориставшись\~наданими йому\~правами подав заяву про залишення позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] про стягнення\~ в\~ солідарному порядку\~\~ суми боргу за договором кредиту поруки без розгляду. Ухвалою суду від 13.11.2018 року позовна заява Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення\~ в\~ солідарному порядку\~\~ суми боргу за договором кредиту поруки залишена без розгляду. В ході розгляду справи, позивач,\~ скориставшись\~наданими йому\~правами передбаченими ст.\~ 49\~ ЦПК\~ України,\~подав до\~суду заяву\~про \~зменшення \~ розміру\~позовних вимог,\~згідно якої\~ просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту-поруки №352/1 від 18.09.2007 року в\~сумі 23 878,18 грн., яка складається : 16178,83 грн. тіло кредиту, 7699,35 грн. - відсотки за користування кредитом. Дана справа перебувала у провадженні судді Світлик О.М. Позиція сторін справи : В судове засіданні представник позивача не з`явився надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує, зменшені позовні вимоги підтримує. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача по справі [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку . 13.11.2018 року від представника відповідача Дурдінець С.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строку позовної давності. Згідно поданого представником відповідача відзиву , просить суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд\~вважає\~за\~необхідне\~звернути\~увагу\~на\~тому,\~що\~застосовуючи\~відповідно\~до\~ч.\~4\~\~ст.\~10 \~Цивільно-\~процесуального\~кодексу\~України, \~ст.\~17\~Закону\~України \~"Про\~виконання\~ рішень\~ та\~ застосування\~практики\~Європейського\~суду\~з\~прав\~людини"\~при\~розгляді справи \~ч.\~1\~ст.\~6 Конвенції про\~захист\~прав \~людини\~і\~основоположних\~ свобод,\~право\~ особи\~ на \~справедливий\~і публічний\~ розгляд\~його\~справи\~ упродовж\~ розумного\~ строку\~ кореспондується\~з\~обов`язком\~ добросовісно\~ користуватися наданими\~ законом\~ процесуальними\~ правами, \~утримуватись\~від\~ дій,\~ що \~ зумовлюють затягування\~ судового\~ процесу,\~та\~ вживати\~надані\~ процесуальним\~ законом\~ заходи \~для\~ скорочення\~ періоду\~ судового\~провадження \~(п.\~35\~рішення\~від\~ 07.07.1989\~р.\~ Європейського \~ суду\~з\~ прав\~людини\~у \~справі\~ "Юніон \~Еліментарія\~ Сандерс\~проти\~ Іспанії"\~ (Alimentaria\~ Sanders\~S.A.\~ v.\~Spain).\~Обов`язок \~швидкого \~здійснення\~ правосуддя\~ покладається,\~в першу\~чергу,\~ на\~відповідні\~ державні \~судові\~органи.\~ Розумність\~ тривалості\~ судового провадження\~ оцінюється\~в\~ залежності\~ від\~обставин\~справи\~ та\~з\~ огляду\~ на\~ складність справи,\~ поведінки\~ сторін,\~ предмету\~ спору.\~ Нездатність\~ суду\~ефективно\~ протидіяти\~ недобросовісно\~ створюваним\~ учасниками справи \~перепонам\~ для\~ руху\~справи\~ є\~ порушенням\~ ч.\~1\~ст.\~6\~ даної\~ Конвенції \~(§\~66\~-\~69\~\~рішення\~ Європейського\~ суду \~з\~прав\~ людини \~від\~ 08.11.2005р. \~ у\~справі\~ "Смірнова\~проти\~України"). Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідача [PERSON] , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надав. Відзив до суду надіслав. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні\~обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~ справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог\~і\~на\~ підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~ судом\~у\~передбачених\~ цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~наякі\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених цим\~ Кодексом.\~Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~ подаються\~ сторонами та\~іншими\~ учасниками\~ справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~ може\~ ґрунтуватися\~ на\~ припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власноїініціативи,\~крім\~витребування\~доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~має\~сумніви\~у\~добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~ також\~ інших\~ випадків,\~ передбачених\~ цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення\~ учасників\~справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що 18.09.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я», в особі виконавчого директора Снігур Г.І. і позичальником [PERSON] , поручителями [PERSON] , [PERSON] був укладений\~договір кредиту-поруки\~№352/1 , згідно якого спілка надала [PERSON] ,\~а останній отримав суму кредиту у розмірі 25 000,00 грн. , строком на 24 місяці на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, визначені договором, а\~\~ [PERSON] , [PERSON] виступили поручителями по вказаному договору. Умовами договору кредиту-поруки №352/1 від 18.09.2007 року передбачено, зокрема, що: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку (п. 2.3 договору) із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1). Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору кредит надається терміном на 24 місяці, з\~18 вересня 2007\~року\~по\~17 вересня 2009\~року, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. Відповідно до умов вказаного договору\~\~ [PERSON] отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн. , що стверджується видатковим касовим ордером № 1713. Відповідно до п. 4.1 договору кредиту-поруки позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту і сплачувати відсотки за користування ним. За умовами договору кредиту-поруки від 18.09.2007 року №352/1 [PERSON] взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредиту і сплачувати відсотки за користування ним. [PERSON] не надавав своєчасно кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у картці платежів по гривневому кредиту, копія якої приєднана до матеріалів справи. Таким чином, у порушення умов договору кредиту-поруки, а також ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України\~відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. З карточки платежів згідно з договором кредиту-поруки вбачається, що позичальник порушив свої зобов`язання за договором і спричинив виникнення боргу, що його кредитор визначив станом на планову дату закриття кредиту 17.09.2009 р. заборгованість за договором становить 23878,18 грн., яка складається : 16178,83 грн. тіло кредиту, 7699,35 грн. - відсотки за користування кредитом. Згідно з пунктом 8.1 договору кредиту-поруки від 18.09.2007 року №352/1 сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Згідно\~зі\~\~\~ст.\~11\~Цивільного\~кодексу\~України\~\~\~цивільні\~права\~та\~обов`язки\~виникають\~із\~дій\~осіб,\~ що\~передбачені\~актами\~цивільного\~законодавства,\~ а\~також\~із\~дій\~осіб,\~ що\~не\~ передбачені\~ цими\~актами,\~ але\~за\~аналогією\~породжують\~цивільні\~права\~та\~ обов`язки.\~ Підставами\~ виникнення\~ цивільних\~прав \~та\~ обов`язків,\~зокрема,\~ є\~договори\~ та\~ інші\~правочини. Позивач по справі відповідно до\~ст. 3 Закону "Про кредитні спілки"\~кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами\~ст. 5 Закону "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього\~Закону, інших Законів та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. 1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"\~фінансовий кредит - кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Як визначено в ч. 1\~ст.1 Закону "Про кредитні спілки"\~кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Частиною 5\~ст.8 Закону "Про кредитні спілки"\~передбачено, що ліцензуванню в кредитній спілці підлягає діяльність щодо залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 34 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"\~та ч. 5\~ст. 8 Закону "Про кредитні спілки"\~діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов`язковому ліцензуванню. На підставі ч. 2\~ст. 34 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"\~здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до норм матеріального права, що діяли під час укладення вказаного договору кредиту, КС «Тур`я» повинна була мати необхідний обсяг цивільної дієздатності для видачі кредиту на зазначених у ньому умовах. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). При\~цьому,\~згідно\~ст.\~627\~ЦК\~України\~та\~відповідно\~до\~ст.\~6\~цього\~Кодексу\~сторони\~ є\~ вільними\~ в\~укладені\~договору,\~ виборі\~контрагента\~та\~ визнані\~умов\~договору\~з\~ урахуванням\~ вимог\~цього\~ Кодексу,\~ інших\~актів\~цивільного\~ законодавства,\~звичаїв\~ ділового \~ обороту,\~ вимог розумності\~та\~справедливості. Згідно зі\~ ст. 628 Цивільного кодексу України\~ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже,\~підписання\~кредитного\~догоовру\~ свідчить\~про\~те,\~що\~відповідачам \~\~всі\~умови\~ цілком\~ зрозумілі\~і\~вони\~вважають \~їх\~справедливими\~по\~відношенню\~до\~себе. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.\~527\~ЦК\~України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК\~України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~регламентовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з п. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2\~ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір був укладений кредитною спілкою, яка в разі його порушення позичальником має право на позов, якого не може бути позбавлена (ст.ст.\~41,\~55 Конституції України, ст.ст.\~15,\~16,\~20,\~80,\~91,\~92,\~95,\~96,\~321, Глава\~29, ст.\~1054 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України, інші норми законодавства). Відповідно до картки платежів по гривневому кредиту згідно з договором кредиту-поруки від 18.09.2007 року №352/1 [PERSON] взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на планову дату закриття кредиту 17.09.2009 р. заборгованість за договором становить 23 878,18 грн., яка складається : 16178,83 грн. тіло кредиту, 7699,35 грн. - відсотки за користування кредитом. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості,\~\~хоча\~\~такий процесуальний\~\~ обов`язок\~\~передбачений ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України. При цьому відповідно до ст. ст.\~1048,\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами\~ЦК України\~мають різний зміст. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною добою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1\~ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2\~ст. 631 ЦК України), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4\~ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані в\~ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Після закінчення строку кредитування відсутні підстави для нарахування та стягнення процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування. У даному випадку, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування. Матеріалами справи встановлено, що 18.09.2007 сторони уклали договір, в якому погодили термін кредитування\~24 місяці, тобто до 17.09.2009, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 25\~000,00 грн., які позичальник зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 45 % річних. Відтак, у межах строку кредитування до 17.09.2009 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. У порушення умов договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором кредиту-поруки не виконано. Умовами договору встановлено щомісячну сплату процентів за кредитом у розмірі 45 % річних до 17.09.2009. У даних спірних правовідносинах заборгованість, в тому числі, і по відсотках (відсоткова ставка обчислена у розмірі 45 % річних) нарахована позивачем за 24 місяців, тобто до 17.09.2009 (закінчення строку кредитування), що підтверджується карточкою платежів згідно з договором кредиту-поруки № 352/1 від 18.09.2007 станом на 09.02.2021. Це відповідає висновкам, які наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 14-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі № 298/131/17. Правильність нарахування заборгованості неповернутої суми кредиту в сумі 23 878,18 грн., з яких: 16178,83 грн. тіло кредиту, 7699,35 грн. - відсотки за користування кредитом, жодними доказами не спростовано, а тому заборгованість у вказаному розмірі є доведеною. За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст.\~598,\~599 ЦК України). Стосовно доводів сторони відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності належить зазначити наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони Договору кредиту-поруки № 352/1 погодили про збільшення позовної давності\~до десяти років (п.8.1 Договору), оскільки договір кредиту-поруки № 352/1 був укладений 18.09.2007 р. на 24 місяці до 17.09.2009 р., то граничний термін звернення до суду із таким позовом є 17.09.2019 р., позов КС «Тур`я» подано 27.10.2017 р., тобто у межах строку збільшеної позовної давності, а тому посилання сторони відповідача на пропуск строку позовної давності не заслуговують на увагу. Із огляду на це, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту-поруки № 352/1 від 18.09.2007 р. у розмірі 23 878,18 грн., яка нарахована до строку дії кредитування. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Закарпатського апеляційного суду від 12 січня 2023 року у справі № 308/7166/20. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~ безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~ встановленого \~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~ доказу \~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно\~до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~задоволення \~позову,\~судові\~ витрати\~ покладаються\~ на\~відповідача.\~\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень. У відповідності до \~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 , 00 гривень .\~\~\~\~ Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved