Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Якубовський О.О. звернувся з позовом до суду до Держави в особі Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Державний нотаріус Антонюк Леся Іванівна, [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] про усунення перешкод в спадкуванні, шляхом зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що 21.07.1998 року членами однієї сім`ї [PERSON] (дідусь), [PERSON] (онук) [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онуком) у результаті приватизації було отримано у спільну часткову власність в рівних долях (по 1/4 частці) трикімнатну квартиру загальною площею 55,37 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. 29.10.2008 року внаслідок спадкування майна після смерті [PERSON] його 1/4 частка була поділена на 2 частини і була успадкована в рівних долях (по 1/8 частки) онуком [PERSON] та донькою [PERSON] . Відтак, кожен із них став власником 3/8 частки у вказаній квартирі, а у власності [PERSON] знаходилась 1/4 частка. 26.10.2016 року внаслідок спадкування майна після смерті [PERSON] її 1/4 частка була успадкована її сином - позивачем [PERSON] . Отже, частки розподілились таким чином: 3/8 у [PERSON] , 1/2 у [PERSON] та 3/4 у [PERSON] .\~ 28.04.2021 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 3/8 частки [PERSON] перейшла у власність до позивача [PERSON] . Отже, частки розподілились таким чином 3/4 у [PERSON] та 1/4 у [PERSON] [INFO] син позивача [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилась спадщина до якої входить 1/4 частка у вищезазначеній квартирі. Спадкоємцями першої черги є позивач (батько спадкодавця) та [PERSON] (малолітня донька спадкодавця). 27.10.2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від вих.N?1502/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності у Державному реєстрі речових прав та Єдиному реєстрі боржників інформації, яка перешкоджає видачі вказаного свідоцтва. Нотаріусом листом вих.№ 1734/02-14 від 14.12.2022 року надано додаткову інформацію та документи, із яких видно, що перешкодою у видачі свідоцтва на право на спадщину є наявність: 1) запис №31775530 від 30.05.2019 року у Державному реєстрі речових прав про арешт на невизначене майно спадкодавця у ВП №59238449; 2) наявністю у Єдиному реєстрі боржників інформації про спадкодавця як боржника у 17- ти ВП: №56490113, 56341424, 56916969, 56891734, 57006269, 57005407, 57010097, 57007984, 57093642, 56891809, 57326516, 57571623, 57652058, 58255408, 58642434, 59066899, 63809707.\~ Листом вих.№B-8/178547 від 06.02.2023 року ВДВС було повідомлено про те, що у них з 30.05.2019 року на виконанні перебувало виконавче провадження №59238449 з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 21.01.2019 року у справі №344/20944/18 (у ЄДРСР №79291543) про стягнення із спадкодавця на користь держави 40800 грн. штрафу. 30.05.2019 року державним виконавцем була винесена постанова згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення з боржника виконавчого збору. 08.12.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення ВП №59238449 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із смертю боржника [PERSON] 07.04.2021 року) та направлено її разом із виконавчим документом до суду, який його видав (до Івано-Франківського міського суду). Вказаним листом також надано нам ідентифікатор доступу до ВП №59238449 у Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ACBI). Шляхом безпосереднього доступу з використанням ідентифікатору доступу до ВП №59238449 ними було отримано електронний документ - постанову від 30.05.2019 року державного виконавця Івасишина П.В. про стягнення 4080 грн. виконавчого збору. Вказану суму позивачем було сплачено 25.08.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3167830281.1 АТ «КБ «Приватбанк». Однак, із аналізу інформації Єдиного реєстру боржників видно, що інформація про спадкодавця, як боржника, у 17-ти виконавчих провадженнях все ще є наявною а запис №31775530 від 30.05.2019 року у спеціальному розділі ДРРП про арешт майна спадкодавця у ВП №59238449 не скасованим. Шляхом безпосереднього доступу до з використанням ідентифікатору доступу до ВП №59238449 нами було отримано електронний документ - постанову від 08.12.2021 року державного виконавця Івасишина П.В. про закінчення вказаного ВП у пункті 2 якої також вказано про припинення арешту на майно спадкодавця. Однак, оскільки зазначений електронний документ не містить засвідчення/підпису, а також оскільки у ДРРП все ще міститься нескасований запис 031775530 від 30.05.2019 року про арешт майна у позивача все ще існують перешкоди у спадкуванні. Листом вих.№69995 від 01.05.2023 року ВДВС їм було повідомлено про те, що на виконанні перебувало загалом 29 виконавчих проваджень про стягнення коштів (№56341424, 56490113, 56891734, 56917910, 56934076, 57007984, 57010097, 57093642, 57326472, 57571623, 57652058, 58254353, 58642434, 59066899, 59238449, 59813382, 60632686, 60727172, 63803858, 56891809, 56916969, 57005407, 57006269, 57326516, 58255408, 59245174, 59813325, 60634043, 63809707) на загальну суму 165 340,40 грн. Запис про арешт нерухомого майна №31775530, який міститься у ДРРП ВДВС у м. Івано-Франківську було внесено згідно постанови від 30.05.2019 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №59238449 про стягнення із спадкодавця в користь Держави 40800 грн. штрафу. Закінчення виконавчого провадження дійсно є підставою для зняття арешту та виключення інформації про боржника з Єдиного реєстру боржників. Однак, оскільки Інструкцією з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець знімає арешт за завершеним виконавчим провадженням не пізніше наступного робочого дня після надходження на рахунок ДВС суми коштів, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів - для знаття арештів необхідно оплатити суми коштів, які підлягали стягненню із спадкодавця по усіх 29-ти виконавчих провадженнях на загальну суму 165 340,40 грн. Однак таку позицію ВДВС вони вважають не вірною. Із аналізу виконавчих проваджень спадкодавця видно, що 19-ть з 29-ти виконавчих провадженнях (№56341424, 56490113, 56891734, 56917910, 56934076, 57007984, 57010097, 57093642, 57326472, 57571623, 57652058, 58254353, 58642434, 59066899, 59238449, 59813382, 60632686, 60727172, 63803858) - це стягнення адміністративних штрафів на підставі постанов УПП та судів. Загальна сума боргу по цих провадженнях становить 161653,00 грн. Інші 10-ть з 29-ти виконавчих проваджень (№:56891809, 56916969, 57005407, 57006269, 57326516, 58255408, 59245174, 59813325, 60634043, 63809707) - це стягнення на користь держави судових витрат за розгляд вищезазначених адміністративних справ. Сума боргу по цим провадженням становить 3687,40 грн. Отже, з огляду на правову природу заборгованості по кожній із вищезазначених груп виконавчих проваджень слід вважати, що одна група не допускає правонаступництва у той час як інша ні: - зобов`язання спадкодавця по сплаті адміністративних штрафів (19 ВП №?56341424, 56490113, 56891734, 56917910, 56934076, 57007984, 57010097, 57093642, 57326472, 57571623, 57652058, 58254353, 58642434, 59066899, 59238449, 59813382, 60632686, 60727172, 63803858 на загальну суму сума 161653,00 грн.) є мірою індивідуальної відповідальності [PERSON] за вчинені ним адміністративні правопорушення. Ці зобов`язання слід вважати припиненими на підставі ч.1 ст.608 ЦК України (внаслідок смерті боржника), оскільки в силу ст.1219 ЦК України, ст.27 КУпАП ці зобов`язання і не допускають правонаступництва а тому сплаті спадкоємцями боржника не підлягають; - зобов`язання із відшкодування судових витрат за розгляд адміністративних справ по притягненню спадкодавця до адміністративної відповідальності (10 ВП №56891809, 56916969, 57005407, 57006269, 57326516, 58255408, 59245174, 59813325, 60634043, 63809707 на суму 3687,40 грн.) допускає правонаступництво, тому ця заборгованість підлягає сплаті спадкоємцями. Як видно із відповідних квитанцій (№1-10 від 16.08.2023 року вид. АТ «Ощадбанк») заборгованість спадкодавця по тій групі ВП, по яким допускається правонаступництво позивачем була повністю сплачена. Виконавчий збір у ВП 59238449 в сумі 4080 грн. сплачено позивачем 25.08.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3167830281.1 АТ «КБ «Приватбанк». Отже, будь-які непогашені зобов`язання у спадкодавця перед державою відсутні. Разом із цим, запис №31775530 від 30.05.2019 року спеціального розділу ДРРП про арешт майна боржника [PERSON] у ВПІ 659238449 та інформація у Єдиному реєстрі боржників по 17 виконавчим провадженням (№356490113, 56341424, 56916969, 56891734, 57006269, 57005407, 57010097, 57007984, 57093642, 56891809, 57326516, 57571623, 57652058, 58255408, 58642434, 59066899, 63809707) щодо спадкодавця становлять перешкоду позивачу у спадкуванні за законом майна спадкодавця [PERSON] .. Як видно із статусу усіх вищезазначених виконавчих проваджень - усі вони закінчені у зв`язку із смертю боржника, на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язання за ними або припинені на підставі ч.1 ст.608 ЦК України (внаслідок смерті боржника) або погашені позивачем. Витрати виконавчого провадження №5923844) теж відшкодовані позивачем. Позивач не є стороною вищезазначених виконавчих проваджень. За таких обставин чинність запису ДРРП №31775530 від 30.05.2019 року про арешт майна спадкодавця у ВП №59238449 не виконує забезпечувальну функцію, однак є перешкодою у реалізації позивачем права спадкування за законом. Оскільки позивач не є стороною вищезазначених проваджень - оскарження арешту і записів у Єдиному державному реєстрі боржників у порядку здійснення судового контролю за виконання судових рішень є процесуально неможливим. Відтак наявні правові підстави для звернення із даним цивільним позовом. Просив усунути перешкоди [PERSON] у спадкуванні за законом майна спадкодавця [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] Шляхом: - зняття арешту з майна [PERSON] , [INFO] (запис у ДРРП №31775530 від 30.05.2019 року), накладеного постановою державного виконавця від 30.05.2019 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВПП №59238449; - виключення із Єдиного реєстру боржників інформації про боржника [PERSON] , [INFO] по виконавчих провадженнях №56490113, 56341424, 56916969, 56891734, 57006269, 57005407, 57010097, 57007984, 57093642, 56891809, 57326516, 57571623, 57652058, 58255408, 58642434, 59066899, 63809707. Представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Третя особа: Державний нотаріус Антонюк Леся Іванівна в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Законний представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їх участі. Щодо задоволення заяви заперечень не має. Згідно вимогам ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.07.1998 р., \~квартира загальною площею 55,37 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] (сину), [PERSON] (дочці) та [PERSON] (онуку)\~ в рівних долях (а.с.11). 29.10.2008 року внаслідок спадкування майна після смерті [PERSON] його ? частка була поділена на 2 частини і була успадкована в рівних долях (по 1/8 частки) онуком [PERSON] та донькою [PERSON] . Відтак, кожен із них став власником 3/8 частки у вказаній квартирі, а у власності [PERSON] знаходилась 1/4 частка. Вказана обставина підтверджується записом від 29.10.2008 року нотаріуса у свідоцтві про право власності на житло від 21.07.1998 р.; Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.04.2021 року (а.с.11,12) 28.04.2021 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 3/8 частки [PERSON] перейшла у власність до позивача [PERSON] \~ (а.с.13,14). [INFO] син позивача [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.15). Після смерті спадкодавця [PERSON] державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. заведена спадкова справа №294/2021 (а.с.17). 27.10.2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№1502/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності у Державному реєстрі речових прав та Єдиному реєстрі боржників інформації (а.с.25). На адвокатський запит вих.№420 від 17.11.2022 року, листом вих. №1734/02-14 від 14.12.2022 року надано інформацію та документи, із яких видно, що перешкодою у видачі свідоцтва на право на спадщину є наявність: 1) запис №31775530 від 30.05.2019 року у Державному реєстрі речових прав про арешт на невизначене майно спадкодавця у ВП №59238449; 2) наявністю у Єдиному реєстрі боржників інформації про спадкодавця як боржника у 17- ти ВП: №56490113, 56341424, 56916969, 56891734, 57006269, 57005407, 57010097, 57007984, 57093642, 56891809, 57326516, 57571623, 57652058, 58255408, 58642434, 59066899, 63809707 (а.с.26, 27, 28-30). Згідно листа вих.№B-8/178547 від 06.02.2023 року, на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження №59238449 з примусового виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 21.01.2019 року у справі №344/20944/18\~ про стягнення із [PERSON] на користь держави штраф у розмірі 40800 грн. 30.05.2019 року у межах виконавчого провадження №59238449 державним виконавцем була винесена постанова згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с.34-36). 08.12.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення ВП №59238449 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та а ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»(у зв?язку із смертю боржника [PERSON] ) (а.с.38). Як вбачається з листа вих.№69995 від 01.05.2023 року,\~ на виконанні у ВДВС перебувало загалом 29 виконавчих проваджень про стягнення на користь стягувачів заборгованості, які завершені із підстав, що не передбачають, скасування заходів примусового виконання рішень (№56341424, 56490113, 56891734, 56917910, 56934076, 57007984, 57010097, 57093642, 57326472, 57571623, 57652058, 58254353, 58642434, 59066899, 59238449, 59813382, 60632686, 60727172, 63803858, 56891809, 56916969, 57005407, 57006269, 57326516, 58255408, 59245174, 59813325, 60634043, 63809707). Згідно даних з ДРРП арешт нерухомого майна, накладено ВДВС у м.Івано-Франківську згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №59238449 від 30.05.2019 року, та внесено запис про арешт нерухомого майна за №31775530. Для зняття арештів накладених в процесі примусового виконання вищенаведених рішень, необхідно оплатити суми коштів, які підлягали стягненню з боржника, необхідні для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершиними виконавчими провадженням (а.с.40-41). Позивач [PERSON] заборгованість спадкодавця [PERSON] по групі ВП в частині стягнення судового збору сплатив повністю, що підтверджується квитанціями (№1-10 від 16.08.2023 року вид. АТ «Ощадбанк»)(а.с.79-83). Виконавчий збір у ВП 59238449 в сумі 4080 грн. сплачено позивачем 25.08.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3167830281.1 АТ «КБ «Приватбанк» (а.с.84). Відповідно дост. 16 Цивільного кодексу України(далі\~ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1261, 1262 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК Українивстановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідност. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Відповідно до ч.5ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Водночас до підстав зняття арешту належить закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як встановлено судом виконавче провадження №59238449 з примусового виконання постанови №344/20944/18, виданої 21.01.2019 Івано-Франківським міським судом закінчено на підставі п.3 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Тобто закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є юридичним фактом, наслідком якого має бути зняття арешту з майна боржника, оскільки зняття арешту з майна боржника пов`язується саме із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 740/3240/18. Таким чином, на час прийняття державним виконавцем постанови від 08.12.2021 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", обов`язковим наслідком такого рішення державного виконавця було зняття арешту з майна боржника. Разом з тим, у порушення вказаних норм закону, державний виконавець, закінчуючи постановою від 08.12.2021 року виконавче провадження щодо боржника [PERSON] через смерть останнього, не вирішив питання про зняття арешту з належного боржникові майна. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Отже, встановленими судом обставинами справи підтверджено належність позивачу [PERSON] майна, як спадкоємцю після смерті боржника [PERSON] , накладений арешт на яке порушує спадкові права позивача, який не є учасником виконавчого провадження. Тобто, підставою подання позову у справі є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч. 1ст. 317 ЦК України. Суд уважає, що позивач правомірно, звернувся до суду, обравши саме такий спосіб захисту, оскільки збереження арешту майна за відсутності підстав для цього є порушенням права власності позивача. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача про відсутність правових підстав для арешту рухомого майна померлого боржника. Відтак,з урахуванням викладеного, а також, за відсутності обґрунтованих заперечень щодо права позивача на арештоване майно, враховуючи при цьому, що наявність обтяження перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень, суд уважає, що правові підстави для арешту майна відсутні, а його наявність порушує права позивача, у зв`язку з чим арешт, накладений на рухоме майно у межах виконавчого провадження №59238449 підлягає скасуванню,та виключенню з Єдиного реєстру боржників інформацію про боржника [PERSON] . Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved