Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей, які проживають разом із відповідачем. Позивач зазначає, що після припинення шлюбних стосунків відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, а також у їхньому вихованні. За таких обставин позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей, встановити способи його участі у спілкування та вихованні дітей шляхом надання побачень з ними: - кожної неділі з 09:00 год. до 21:00 год. по місцю його проживання, без присутності матері; - у святкові та неробочі дні: Новий рік, Різдво Христове, Пасху (Великдень), Трійцю по Юліанському календарю з 09:00 год. до 21:00 год. по місцю його проживання, без присутності матері; - спільний відпочинок у період з 10 по 20 липня кожного року, за вибраним ним місцем відпочинку, без присутності матері. Також, стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 6076,60 грн, з яких: 1073,60 грн - судовий збір, 5000 грн - витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 04.10.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третій особі встановлено п`ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву для подання пояснень на підтримку або заперечення проти позову. 23.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, узагальнені доводи котрого зводяться до того, що відповідач не заперечує проти спілкування позивача з дітьми та його участь у вихованні дітей, однак просить врахувати вік дітей (2 та 4 роки), а також те, що вони потребують дотримання графіку прийому їжі та відпочинку, а тому просить частково задовольнити позов і встановити способи участі позивача у спілкування та вихованні дітей шляхом надання побачень з ними: - кожної неділі з 11:00 год. до 15:00 год. по місцю його проживання; - у святкові та неробочі дні: Новий рік, Різдво Христове, Пасху (Великдень), Трійцю по Юліанському календарю з 11:00 год. до 15:00 год. по місцю його проживання; - спільний відпочинок у період з 10 по 20 липня кожного року, за вибраним позивачем місцем відпочинку. Також відповідач просить стягнути з неї на користь позивача судовий збір у відсотковому співвідношенні до частини задоволених вимог, а також 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки цей розмір вважає обгрунтованим. Ухвалою суду від 02.11.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті та зобов`язано орган опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області надати суду висновок щодо розв`язання спору. Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали та просили задовольнити позов. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні першу позовну вимогу не визнали, вказали, що відповідач не чинить перешкод, а інші визнали частково, з урахуванням доводів наведених у відзиві на позов. Також вказали, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із обсягом виконаних робіт. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, пояснень на підтримку або заперечення проти позову не подав. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.08.2023 у справі № 149/1764/23 (копія на а.с. 5), а також свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (копії на а.с. 6, 7), сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти здорові (а.с. 20), зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9) та відвідують КЗ "ЗДО с. Війтівці Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області". Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.07.2023 у справі № 149/1765/23 (копія на а.с. 13), а також платіжних інструкцій АТ КБ "Приватбанк" (копії а.с. 14, 15) підтверджено, що позивач сплачує аліменти на утримання дітей. Згідно характеристик (а.с. 10, 11), а також довідок КНП "Хмільницька ЦЛ" (а.с. 12) встановлено, що за місцем роботи та проживання позивач характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався. Відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок (копії на а.с. 17-18), а також акта обстеження умов проживання (а.с. 16), за місцем проживання позивача наявні умови для проживання та виховання малолітніх дітей. Наказом КНП "Хмільницька ЦЛ" Хмільницької міської ради № 165-О від 23.08.2023 (копія на а.с. 43), розрахунковим листом (копія на а.с. 44) підтверджено, що відповідач працює з 18.09.2023. Згідно з висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області (а.с. 64-67) доцільно встановити наступні способи участі [PERSON] у спілкування та вихованні дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] : - кожної неділі з 11:00 год. до 19:00 год. по місцю проживання батька, без присутності матері; - у святкові та неробочі дні: Новий рік, Різдво Христове, Пасху (Великдень), [PERSON] по Юліанському календарю з 11:00 год. до 19:00 год. по місцю проживання батька, без присутності матері; - спільний відпочинок у період з 10 по 20 липня кожного року, за вибором місця відпочинку батьком, без присутності матері. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Згідно зі ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини». Отже, під час визначення способу участі батьків у вихованні дитини, спілкуванні з нею, належить врахувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування дітей з батьком відповідає їхнім інтересам, суд, з урахуванням малолітнього віку дітей та їхніх потреб, дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та забезпечення права батька на спілкування із дітьми у спосіб, визначений висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, що відповідатиме інтересам дітей та на даному етапі в повній мірі забезпечуватиме справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд враховує наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 09.08.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера № 165 від 09.08.2023 на суму 5000 грн; розрахунок витрат від 06.09.2023, ордер на надання правничої допомоги від 09.08.2023 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.12.2003 (а.с. 21-25). Оцінюючи надані документи суд враховує те, що до розрахунку наданих послуг представником позивача внесено послугу виготовлення копій документів - 30 хв., яка не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права на що вказує Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19, а також послугу складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ушкодження здоров`я та подання її до суду - 3 год., яка не відповідає заявленим позовним вимогам та є неспівмірною із складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обсяг наданої професійної правничої допомоги, доводи відповідача та її представника про неспівмірність витрат на правову допомогу, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - судового збору в розмірі 1073,60 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial