Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») про захист прав споживачів. Позовна заява мотивована тим, що 11.01.2019 між позивачем та АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір про відкриття позивачу кредитної лінії та надання кредиту в АТ «Універсал Банк», відповідно до якого було надано кредит, сума встановленої кредитної лінії складає 49 000,00 грн., сума заборгованості за наданими Банком даними станом на 05.04.2023 складає 83037,14 грн. На момент звернення до суду обов`язки за Договором позивач виконує, однак за Договором згідно з графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті, включається списання процентів. Нарахування процентів позивач вважає незаконним. Згідно наданої Банком виписки руху коштів по картці, у період з 27.09.2021 по 05.04.2023 загальна сума списаних коштів з рахунку позивача становить 67 810,00 грн. Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору були порушені її права як споживача, передбачені нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», а отже наявні всі підстави для визнання кредитного договору від 11.01.2019 недійсним в частині нарахування відсотків за кредитом, оскільки відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вважає, що відповідач скористався тим, що їй бракувало знань, необхідних для розумінь усіх умов договору. З урахуванням наведеного, вважає, що існують підстави для визнання недійсним кредитного договору від 11.01.2019, укладеного між нею та АТ «Універсал Банк», в частині нарахування відсотків за кредитом та просить здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як списання процентів врахунок погашення суми тіла кредиту, зобов`язати Банк зробити перерахунок заборгованості по графіку погашення кредиту, виключивши списання процентів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів. 27.06.2023 до суду від представника відповідача АТ «Універсал Банк» адвоката Яковлева О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Протокольною ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась. До своєї позовної заяви долучила заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся, при цьому, 27.11.2023 представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.01.2019 між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до пункту 2 якого, позивач погодилася з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позивача [PERSON] , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта громадянина України і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, службове положення, розмір середнього доходу, тощо. В Анкеті-заяві також містяться відповідні сторінки паспорта позивача та довідка про її РНОКПП, які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді, за допомогою яких, працівником банку виконана його ідентифікація та верифікація. Як вбачається з тексту Анкети-заяви позивач просить відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. При цьому, відповідно до п.3 Анкети-заяви [PERSON] погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також з тим, що про зміну доступного розміру кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пунктом 6 Анкети-заяви обумовлено, що [PERSON] просить вважати її власноручний підпис або його аналоги (у т. ч. електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. З цією метою, засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку для засвідчення її дій. Також визнала, що ЕЦП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердила, що всі наступні правочини (у т. ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису. Згідно із пункту 10 Анкети-заяви позивач надала право і доручила Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та Банком. Долучена до відзиву Анкета-заява від 11.01.2019 містить підписи [PERSON] та представника банку [PERSON] . Разом з відзивом представником відповідача було долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів у чинній редакції, затверджені протоколом № 1 від 11.01.2019. Відповідно до Глави 1 «Терміни та визначення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил підписана клієнтом, Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Відповідно до пункту 2.1 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterСагd/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Пунктом 2.3 та 2.11 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. А також те, що на виконання ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Банк до укладення Договору надав Клієнту необхідну інформацію згідно переліку. Пунктом 2.4 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил визначено, що укладаючи Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору. Пунктом 1.3 Глави 2 «Основні положення» Розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил, клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1 Глави 2 «Випуск платіжної картки» Розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Моnobank». Датою укладення Договору є дата підписання клієнтом Анкети - заяви та отримання Картки. Згідно із пункту 4.9 Глави 4 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку. Сторони на підставі ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили за цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків (Глави 4 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил). Відповідно до виписки про рух коштів від 15.06.2023, [PERSON] активно користувалася платіжною карткою, а саме: проводила розрахунки за послуги, товари, здійснювала переказ грошових коштів на інші рахунки, а також погашала розстрочку по витраті тощо. Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих кому за законом надані відповідні пільги. Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг у відповідності із частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Між сторонами виник спір щодо визнання протиправними дій Банку в частині нарахування та списання відсотків за Договором про надання банківських послуг, що був укладений між АТ «Універсал Банк» та позивачем. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15. З матеріалів справи вбачається, що на підставі умов кредитного договору позивач [PERSON] отримала у відповідача платіжну картку, користувалася коштами в межах кредитного ліміту та банківськими послугами на умовах укладеного договору. Таким чином, з 11.01.2019 між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту, тобто було укладено кредитний договір. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 79 ЦПК України - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 79 ЦПК України, зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать по те, що [PERSON] з метою отримання кредиту 11.01.2019 заповнила і підписала Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг, яка зі сторони банку підписана працівником банком, що здійснила ідентифікацію та веритифікацію клієнта. У пункті 6 Анкети-заяви позивач зазначила, що просить вважати її власноручний підпис або його аналоги (у т. ч. електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. З цією метою, засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Пунктом 10 Анкети-заяви обумовлено надання права і доручення Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків [PERSON] , відкритих у Банку, без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та Банком. При цьому, відповідно до п. 4.4. Глави 4 «Надання та обслуговування кредиту» Розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов та правил, клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. З наданої позивачем виписки вбачається, що [PERSON] після встановлення та зміни кредитного ліміту продовжувала користуватись платіжною карткою, а отже відповідно зазначеного вище, підтвердила факт згоди з встановленням ліміту. Банком у відзиві наведено алгоритм укладення кредитного договору за допомогою мобільного додатку «monobank», у якому відображена процедура входу в додаток, з якого вбачається, що без погодження з Умовами та Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти в додаток та користуватися карткою неможливо, оскільки у випадку, коли особа не погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «monobank» шляхом накладення електронного цифрового підпису, то застосунок «monobank» не переходить на наступний етап входу в головне меню застосунку. Із наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами, подальше укладення договору кредиту є неможливим, що свідчить про те, що Умови можуть бути погоджені і позивач міг бути ознайомлений з ними ще до активації картки у мобільному додатку і якщо позивачу не підходили Умови він би не отримував картку. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, позивач 11.01.2019 підписала Анкету-заяву. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Анкети-заяви згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення її дій згідно з договором про надання банківських послуг. З огляду на викладене, заповненням Анкети-заяви позивач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила із використанням електронно-цифрового підпису, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи, що послуги банку в проекті «monobank» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані позивачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що остання була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Також суд приймає до уваги, що форма та порядок укладання договору відбулась саме у змішаній формі - підписанням позичальником Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank» шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені обставини свідчать про належне укладення сторонами кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил, шляхом завантаження мобільного додатку «monobank» на мобільний телефон позивача та проставляння електронного цифрового підпису сторін, що свідчить про погодження сторонами усіх істотних умов для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди. Аналогічна правова позиція сформована в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 в справі № 561/77/19, в якій скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, що між сторонам укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Законодавець у пункті третьому частини першій статті 3 ЦК України визначив, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Крім того, ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту укладання договору не скористалася, доказів направлення письмового повідомлення відповідачу щодо наміру відмовитися від кредитного договору від 11.01.2019 суду не надала. Положення статті 204 ЦК України встановлюють презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7). При цьому, суд звертає увагу на те, що доводи позивача про те, що вона, будучи юридично необізнаною, мала складнощі з усвідомлюванням інформації, наданої банківською установою, не можуть бути підставою для визнання укладеного договору недійсним, так як суду не надано доказів, що [PERSON] зверталася до позивача з вимогою надання роз`яснень та незрозумілості умов кредитного договору, і протягом тривалого часу виконувала умови договору, що свідчить про їх розуміння та погодження. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка сформована у постанові від 21.01.2021 у цивільній справі № 755/6962/19. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed