Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позов у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.10.2007 року у розмірі 70683,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 15.10.2007 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарафи», які згідно до заяви отриманні відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг. Банком на підставі вказаного Договору відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відпвідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4800 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.08.2023 року має заборгованість - 76589,08 грн., яка складається з наступного: - 3991,14 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), - 65473,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, - 6145,05 грн. - заборгованість по пені, - 979,52 грн. - заборгованість по комісії. При цьому у позові звернуто увагу на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 70683,49 грн., яка складається з наступного: - 3991,14 грн. - заборгованість за кредитом, - 65473,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, - 239,46 грн. - заборгованість по пені, - 979, 52 грн. - заборгованість по комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Ухвалою суду від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначено відповідачу про строк протягом якого він має право подати відзив на позовну заяву Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, проте разом із позовною заявою надіслав до суду клопотання в якому просив розглянути позов без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч.1 ст. 280 ЦПК України не заперечував. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав. Заяви чи клопотання до суду від останнього не надходили. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та представник ЗАТ КБ «Приватбанк» підписали 15.10.2007 року заяву б/н з якої видно, що тип карти: [NUMBER] ; валюта - гривня; строк дії: 10/11; тип кредитного ліміту - фінансовий, сума кредитного ліміту - 4000,00; базова процентна ставка: 22,8 % з розрахунку 360 днів у році; розмір комісії з кредитного обслуговування - 1% від суми заборгованості; строк дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії картки. Зазначено, що порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти. Крім того, у даній заяві зазначено номер карти [NUMBER] та дата відкриття рахунку 15.10.2007. Також у вищевказаній заяві зазначено, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарафами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач погодився, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. З доданого до позову статуту АТ КБ «Приватбанк» погодженого НБУ 06.09.2019 року, видно, що в пункті 2 «Загальні полеження» зазначено, що банк є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «Приватбанк». З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що 15.10.2007 року відбувся старт карткового рахунку та 26.12.2007 встановлено кредитний ліміт в розмірі 800,00 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався. 26.12.2008 року відбулося останнє збільшення згідно даної довідки в розмірі 4800,00 грн. та 28.01.2009 року останнє зменшення та кредитний ліміт становив у розмірі 4000,00 грн. і станом на 01.11.2019 року кредитний ліміт становить 0,00 грн. (зменшення кредитного ліміту). З довідки про надану кредитну картку видно, що [PERSON] отримав карту № [NUMBER] , дата відкриття 15.10.2007, термін дії 10/11. З вказаної довідки про надану кредитну картку та даними виписки за договором б/н за період 15.10.2007 - 13.09.2023 підтверджується факт користування кредитною карткою. Виписка з карткового рахунку відповідача вказує, що отриманою карткою відповідач користувався, грошові кошти використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу. Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Таким чином, доказом фактів встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості, наданий представником позивача з якої вбачається, що відповідач має заборгованість в сумі 76589,09 грн., з яких: - 3991,14 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 65473,37 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; - 6145,05 - заборгованість по пені; - 979,52 грн. - заборгованість по комісії. Та в даному розрахунку до стягнення зазначено заборгованість у розмірі 70683,49 грн., яка складається з: 3991,14 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 65473,37 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; - 239,46 грн. - заборгованість по пені; - 979,52 грн. - заборгованість по комісії. Отже, банк просив у позові стягнути заборгованість у сумі 70683,49 грн. Слід також зазначити, що підписана заява від 15.10.2007 року № б/н не містить розміру та порядку нарахування пені за порушення договірних зобов`язань, заява також не містить умов про можливість продовження дії кредитного договору. Базова відсоткова ставка 22,8 %. Додані до позову Умови та правиланадання банківських послуг що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився та погодилася саме з ними, підписуючи заяву б/н від 15.10.2007 року. Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що такий документ як "Тарифи" був наданий відповідачу для ознайомлення в письмовій формі. Проте до позовної заяви документ "Тарифи" не доданий, а отже не надано підтвердження самого факту існування такого документа, підписаного відповідачем, та його змісту. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні умови та правила надання банківських послуг та тарифи запропоновані відповідачеві, Умови та правил надання банківських послуг, надані позивачем, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Також, оскільки, додані до позову Умови не містять підпису відповідача, ці Умови не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.10.2007 року шляхом підписання заяви позичальника. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що істотні умови кредитного договору, укладеного між відповідачем і АТ КБ «ПриватБанк», зазначені виключно в заяві № б/н від 15.10.2007 року. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України) До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18). Отже, не можна погодитися з розрахунком позивача, що проценти підлягають стягненню станом на 31.08.2023 року, оскільки строк дії кредитної картки закінчився 31 жовтня 2011 року. Проценти необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту запроцентною ставкою 22,8% на рік і тільки в межах строку дії кредитної картки, тобто до 31 жовтня 2011 року. За таких обставин, суд приходить висновку, що розмір відсотків за користування кредитом становитиме згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 15.10.2007 року по 31 жовтня 2011 року, за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 22,8 % річних, та станом на 31 жовтня 2011 року заборгованість за відсотками складала 3262,05 грн. Відповідно до того ж розрахунку залишок простроченої заборгованості за кредитом (тілом кредиту) за період з 15.10.2007 року по 31.10.2011 року становить 3991,14 грн. та комісія 979,52 грн. Таким чином, зваживши у сукупності подані АТ КБ "ПриватБанк" докази по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у сумі 3991,14 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 3262,05 грн. та комісія 979,52 грн., всього на суму 8232,71 грн., а решта позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки їх не доведено належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 312,61 грн. (2684*8232,71/70683,49), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial