Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 10 травня 2015 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Бюро реєстрації актів цивільного стану м. Рим, Італійська Республіка. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є подружня невірність зі сторони відповідача, сімейні стосунки припинено, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, тому позивач прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Представник позивачки [PERSON] адвокат Волинець С.А. подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги довірительки підтримує, просить шлюб розірвати, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та слухання справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 10 травня 2015 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Бюро реєстрації актів цивільного стану м. Рим, Італійська Республіка. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є подружня невірність відповідача, сімейні стосунки припинено, шлюб носить формальний характер, фактично їх сім`я розпалася, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved