Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість 3% річних за користування грошовими коштами за період з 16.12.2017 року по 15.12.2020 року в сумі 10 087,87 доларів США, 3% річних за користування грошовими коштами за період з 16.12.2017 року по 15.12.2020 року в сумі 37 674,06 грн., інфляційні втрати за період з 16.12.2017 року по 15.12.2020 року в розмірі 78 945,01 грн., та судові витрати у розмірі 5790,52 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.08.2008 між АТ Банк «Київ», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 018/2008. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 103 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.04.2013 у справі № 2020/13634/2012 стягнуто з боржника заборгованість за кредитним договором у розмірі 112\~083,01 доларів США, та 415\~628,91 грн., та судовий збір. 14.11.2019 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КИЇВ» та ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги №14/11-2019/1 (далі «Договір 1»). Вказаний договір укладено відповідно до результатів відкрити торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено Протоколом електронних торгів NUA-EA-2019-10-01-000007-6 від 24.10.2019. До Додатку № 1 до Договору 1 увійшли права вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі Договору про надання кредиту № 018/2008. Таким чином, ТОВ «ФК «ПАРІС» стало правонаступником всіх прав та обов?язків ПАТ «АКБ «Київ» за кредитним договором № 018/2008. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ФК «Паріс», представник позивача просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, викликався належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 28.08.2008 між АТ Банк «Київ», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 018/2008. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 103 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.04.2013 у справі № 2020/13634/2012 стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 112\~083,01 доларів США, та 415\~628,91 грн., та судовий збір. Між ПАТ «АК Банк «Київ» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги №14/11-2019/1. Вказаний договір укладено відповідно до результатів відкрити торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено Протоколом електронних торгів NUA-EA-2019-10-01-000007-6 від 24.10.2019. До Додатку № 1 до Договору 1 увійшли права вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі Договору про надання кредиту № 018/2008. Таким чином, ТОВ «ФК «ПАРІС» стало правонаступником всіх прав та обов?язків ПАТ «АКБ «Київ» за кредитним договором № 018/2008. 16.12.2020 року ТОВ «ФК «Паріс» надіслало на адресу відповідача вимогу про необхідність погасити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 112\~083,01 доларів США та 418\~583,91 грн.; 3 % річних за користування коштами за період з 16.12.2017 по 15.12.2020 у розмірі 10\~087,87 доларів США; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 16.12.2017 по 15.12.2020 у розмірі 37\~674,06 грн.; інфляційні витрати за період з 16.12.2017 по 15.12.2020 у розмірі 78\~945,01 грн. Вказані вище вимоги відповідачем не були виконані, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. За змістом\~ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Отже, ТОВ «ФК «Паріс» за договором № 14/11-2019/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14.11.2019 набуло прав нового кредитора за кредитним договором № 018/2008 від 28.08.2008, укладеним між АТК «Київ» та [PERSON] . Наведене свідчить, що ТОВ «ФК «Паріс» вправі звертатися до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] . Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 частини 2\~статті 129 Конституції України\~до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями\~6,\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права позивача (стягувача) на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення ст.6 Конвенції, зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін, а тому виконання рішення, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" ("Горнсбі проти Греції"). Окрім того, існування боргу, який підтверджений остаточним судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення постановлене, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату цього боргу і становить "майно" цієї особи у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції, а відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, передбачене ст.1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справах: "Агрокомплекс проти України", "Іванов проти України"). Відповідно до положень\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до положень\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1\~статті 527 ЦК України). Відповідно до положень\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до положень ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем було належними і допустимими доказами підтверджено факт набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п. 54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України\~у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу направлялася вимога про необхідність погасити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги прострочену заборгованість за кредитним договором. Однак дані вимоги залишилась без відповідного реагування зі сторони відповідача. Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, та те, що відповідач прострочив погашення кредиту за договором, належним чином не повернув отримані в кредит грошові кошти, тобто не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved