Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованість в розмірі 15485 грн. 00 коп., інфляційні витрати - 962.30 грн., три відсотки річних -343,64грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 березня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №2009900. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» та розміщених їх на сайті https://money4you.ua/ru/o-nas/normatyvna-dokumentatsiya. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Сума позики складає 5000 грн., строк позики до 28.04.2021 (30 днів). ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надано кредит в сумі 5000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 28.04.2021 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування на суму 1005.00 грн. відповідно до додаткової угоди №1 сторони погодили новий строк позики до 28.05.2021. 28.05.2021 відповідач свої зобов`язання не виконав, а також не уклав угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, чим порушив умови укладеного договору. Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «МАНІФОЮ» https://money4you.ua/ru/kak-poluchit/, де він мав змогу ознайомитись з текстом Договору позики, Правилами, Паспортом договору позики, інформацією передбаченою ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензію, фінансовим звітом. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІФОЮ». Пізніше для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк позики; ознайомився з текстом договору, що пропонувався для укладення та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення до них, що повністю відповідає ч.5 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію». Після прийняття ТОВ «МАНІФОЮ» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу ТОВ «МАНІФОЮ» зроблено пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний договір позики, з яким відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов договору позики з ним було укладено електронний договір позики, а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «v24871» після чого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. на свою платіжну картку. Враховуючи не виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові операції» було укладено договір факторингу №10-09/2021 за яким перейшло право грошової вимоги до ТОВ «Українські Фінансові операції» за кредитним договором. 01 листопада 2023 року між ТОВ «Українські Фінансові операції» та позивачем було укладено договір факторингу №01-11/23-Ф, за яким перейшло право грошової вимоги до позивача за кредитним договором у розмірі 15485 грн. Станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором відповідача склала сума кредиту 5000 грн., сума процентів за користування кредитом 7960 грн., сума процентів за прострочену позику 2525 грн., всього 15485 грн. Відповідач заборгованість не погашає. Вказані обставини змушують звернутися до суду з цим позовом. 23 листопада 2023 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 06 грудня 2023 року. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не з`явилися, оскільки не викликалися. Про дату проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 29 березня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №2009900, за умовами якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 5000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку нарахувань за позикою (додаток №1 до договору позики №2009900 від 29.03.2021). 10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові операції» укладено договір факторингу №10-09/2021, за умовами якого ТОВ «Українські Фінансові операції» набуло право грошової вимоги за Реєстром боржників, порядковий номер 1685, після чого, з урахуванням п.2.1 Договору факторингу №10-09/2021 від 10.09.2021 від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. 01 листопада 2023 року між ТОВ «Українські Фінансові операції» та ТОВ «Фінтраст України» укладено договір факторингу №01-11/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Фінтраст України» набуло право грошової вимоги за Реєстром боржників, порядковий №19, після чого, з урахуванням п.1,2 Договору факторингу №01-11/23-Ф від 01.11.2023 від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Відповідно до реєстру боржників (витяг) від 01.11.2023, під порядковим № 19 зазначено прізвище [PERSON] , ІПН боржника [NUMBER] , договір №2009900, залишок за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 5000,00 грн., залишок по відсотках 7960,00 грн., заборгованість по штрафах/пені 2525,00 грн., загальна сума заборгованості 15485,00 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,\~стаття 1050 ЦК України\~зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по Договору позики на загальну суму 16790.94 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені\~платіжною інструкцією в національній валюті №1464 від 08.11.2023, за правилами\~ст.141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2147 гривень 20 копійок, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2147 гривень 20 копійок. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, то вказана вимога підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень ст. 137 ЦПК України. Стаття 137 ЦПК України, закріплює наступні положення: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved