Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, 24.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №1/4234115. Відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику кредит в сумі 30000 грн. строком на 24 місяці - з 24.11.2021 року до 23.11.2023 року. Позичальник має сплачувати платежі для погашення заборгованості щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту. Позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.85% від суми кредиту. 23.01.2023 між AT «Креді Агріколь Банк» та позивачем ТОВ «Глобал Спліт», укладено договір №3-2023 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4234115 від 24.11.2021. Боржнику [PERSON] були направлені повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 16.10.2023 у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 48117,19 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості: 13594,01 грн., рахунок простроченої заборгованості: 16405,99 грн., рахунок нарахованих відсотків: 400,91 грн., рахунок прострочених відсотків: 4891,28 грн., рахунок комісії: 1710 грн., рахунок простроченої комісії: 11115 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов не подала. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, доводи сторони відповідача, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] підписано кредитний договір №1/4234115. Відповідно умов договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 30000,00 гривень строком на 24 місяці - з 24.11.2021 року до 23.11.2023 року. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту. Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.85% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача підтверджується випискою з рахунку за період 24.11.2021-07.02.2023. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] перед кредитором станом на 16.10.2023 становить 48117,19 грн., яка складається: рахунок строкової заборгованості: 13594,01 грн., рахунок простроченої заборгованості: 16405,99 грн., рахунок нарахованих відсотків: 400,91 грн., рахунок прострочених відсотків: 4891,28 грн., рахунок комісії: 1710 грн., рахунок простроченої комісії: 11115 грн. Відповідно договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23.01.2023 укладеного між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк», додатку №1 до нього ТОВ «Глобал Спліт набуло право грошової вимоги за кредитним договором №1/4234115 від 24.11.2021 в сумі 48117,19 грн. (№432 додатку до договору). Згідно до\~ст. 512 ЦК України\~, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно\~ст. 514 ЦК України,\~до нового\~кредитора переходять\~права первісного\~кредитора у\~зобов`язанні\~в обсязі\~і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості не надала, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 48117,19 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved