Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м.\~Одеси із позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що він є власником 4/9 частини квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2022 року. Співвласниками квартири також є батько позивача - [PERSON] якому належить 4/9 частки квартири, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 червня 2022 року, та відповідач [PERSON] якій належить 1/9 частки вищевказаної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2022 року. Між позивачем та відповідачем виникають конфлікти з приводу спільного користування квартирою. За результатами проведеного будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження належна відповідачці 1/9 частина квартири є незначною та її виділ в натурі технічно неможливий, вартість частки складає 147134 грн. Посилаючись на норму ст.365 ЦПК позивач, після зменшення розміру позовних вимог, просить суд припинити право власності відповідачки на належну їй 1/18 частину квартири та визнати за ним право власності на неї, після попереднього внесення вартості частки на депозитний рахунок суду. [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м.\~Одеси із позовом до [PERSON] про визнання права власності. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31.05.2023 року справи було об`єднано в одне провадження. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року йому належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Оригінал вищевказаного Свідоцтва знаходиться у [PERSON] , що разом з відсутністю реєстрації права на квартиру в Державному реєстрі речових прав позбавляє його можливості вчиняти правочини стосовно майна. Таким чином, [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м.\~Одеси із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що оскільки між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наявні непорозуміння щодо користування квартирою, що унеможливлює спільне користування нею, він, як власник рівної частини квартири з [PERSON] має право на визнання права власності на 1/2 від 1/9 частини квартири [ADDRESS] яка належить [PERSON] . Посилаючись на норму ст.365 ЦПК просить суд припинити право власності відповідачки на належну їй 1/18 частину квартири та визнати за ним право власності на неї, після попереднього внесення вартості частки на депозитний рахунок суду. [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили суд задовольнити його у повному обсязі. Проти задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не заперечували. В об`єднаному позові просили відмовити підтримуючи поданий до суду відзив (а.с.141-142), надали суду оригінал Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року виданого на підставі розпорядження органу приватизації Одеської міської ради від 29.01.1999 р. №133141. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності, підтримала раніше поданий до суду відзив (а.с.44). Проти задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання права власності не заперечувала. Визнала позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про припинення права власності на належну їй 1/18 частку в спільному майні, визнання права власності. [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали об`єднаний позов та позов третьої особи та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року виданого на підставі розпорядження органу приватизації Одеської міської ради від 29.01.1999 р. №133141, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] (а.с.4,83). Спадкоємцями померлої [PERSON] , 1956 року народження, яка померла [INFO] є - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, частка у спадщині кожного становить 1/9 квартири [ADDRESS] (а.с.5, 6-7,84). Відповідно до Відомостей № Х3-31566-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні виданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (а.с.8). Згідно висновку експерта № ED-2502-1-2064.23 за результатами проведеного будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження від 30.01.2023\~року відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити 1/9 частину квартири [ADDRESS] відповідно до частки співвласника технічно неможливо. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на момент проведення оцінки, складає 1324202 грн. Ринкова вартість 1/9 частини квартири [ADDRESS] складає 147134 грн. (а.с.9-22). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №13 [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду вартість 1/18 частки квартири [ADDRESS] (а.с.158). Внесення вартості 1/18 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №СВ07977053/1 від 22.11.2023 року. (а.с.169). Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №303/4849/16-ц, згідно якого для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що відсутність оригіналу Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року чинить йому перепони у вчинені правочинів стосовно квартири [ADDRESS] , оскільки в судовому засіданні йому було передано оригінал вищезазначеного Свідоцтва наданого [PERSON] . Судом встановлено, що частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, не може бути виділена в натурі. Крім того, сама [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , припинення права власності на 1/18 частину у спільному майні та компенсацію вартості припиненої частки з наступним визнанням права власності на неї за [PERSON] .

Outcome: approved