Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року в розмірі 23028,80 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. строком на 28 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. На головній сторінці сайту про компанію https://monetka.ua/ клієнт має право ознайомитися з Правилами надання кредитів, примірником кредитного договору та іншими документами, які знаходяться у нижній частині екрану. Перш ніж оформити позику, клієнт обирає суму та термін кредитування, далі переходить до етапів заповнення анкети на надання позики. Сума кредиту по укладеному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який він вказав, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування та розмір суми блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Таким чином, виключно особа - відповідач може отримати кредит після укладення кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 713506 направлявся відповідачу 23.01.2021 року о 19:18:00 год., шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 23.01.2021 року о 19:18:00 год. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці первісного кредитора з ТОВ «Девелопмент Інновейшенс», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон». Кредитний договір був підписаний 23.01.2021 року о 19:18:16 год., шляхом введення одноразового ідентифікатора 713506 в особистому кабінеті. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 23.01.2021 року на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк». 01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим станом на 25.10.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 23028,80 грн., яка складається з: 4000 грн. - заборгованість за кредитом; 2228,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 23.01.2021 року по 20.02.2021 року (включно); 16800 грн. - заборгованість на нарахованими відсотками відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період за період з 21.02.2021 року по 20.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування процентів за Договором № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року зупинено 20.06.2021 року відповідно до п.4.6 Правил. Сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором відповідно до Акту приймання передачі № 1 від 01.07.2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М становить 23028,80 грн., які ТОВ «ФК «Ріальто» просить стягнути, а також судові витрати у справі. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» в судове засідання не з`явився. Представник позивача за довіреністю Руденко К.В. (а.с. 79) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує (а.с. 78). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує та прохає відмовити у його задоволенні. У відзиві на позов зазначила, що у кредитному договорі № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року відсутній електронний підпис сторони (Кредитодавця), що підтверджується договором, якій знаходиться у справі. Тобто договір є неукладеним. Зазначила, що вона не виявляла наміру пролонгації договору. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення нею таких дій, які обумовлені в п. 4.14 Правил, отже, договір кредиту від 23.01.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 20.02.2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже позивач не мав права нараховувати відсотки з 21.02.2021 року по 20.06.2021 року внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування 20.02.2021 року. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 17.11.2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 61). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 17.11.2023 року витребувано інформацію з АТ КБ «Приват банк» (а.с. 62). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 23.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] було укладено Договір № 210123-33826-1, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. строком на 28 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документу з відповідним електронним підписом відповідача [PERSON] (а.с. 13-14). ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] позику в розмірі 4000 грн., що підтверджується чеком від 23.01.2021 року (а.с. 15). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та від 23.03.2020 року у справі №404/502/18. В статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом. Таким чином, між ТОВ «ФК «Фінанс Іновація» та [PERSON] укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження укладення договору № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року позивачем відображено послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 23.01.2021 року [PERSON] здійснено авторизацію в особистому кабінеті на веб-сайті ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», внесено особисті дані, обрано параметри кредиту: сума кредиту 4000 грн. та строк 28 днів. 23.01.2021 року о 19:18:00 год. позичальнику відправлено смс-повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором для підписання акцепту та укладення договору. 23.01.2021 року о 19:18:16 год. [PERSON] введено одноразовий ідентифікатор 713506 та акцептовано пропозицію укласти кредитний договір (а.с. 17-19). Згідно інформації, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» на запит суду, вбачається, що на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Згідно виписки по рахунку [PERSON] за період з 23.01.2021 року по 28.01.2021 року вбачається, що на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 4000 грн. (а.с. 66-69). Також, судом встановлено, що 01.07.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с. 37-38). Відповідно до витягів з Акту прийому-передачі №1 від 01.07.2021 року до вищевказаного договору, ТОВ «ФК «Ріальто» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 23028,80 грн. (а.с. 37). Станом на 25.10.2023 року заборгованість по кредитному договору № 210123-33826-1 від 23.01.2021 року становить 23028,80 грн., яка складається з: 4000 грн. - заборгованість за кредитом; 2228,80 грн. - заборгованість по несплаченим процентам; 16800 грн. - заборгованість за несплаченими процентами за неправомірне користування грошовими коштами, відповідно до п.3.3 Кредитного договору (а.с. 16). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000 грн. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Ріальто» є новим кредитором у зобов`язаннях з [PERSON] . Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 28 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожен день користування, у межах строку, визначеного в. п. 1.3 Договору. Крім того, пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Згідно п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та діє з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Як вбачається з абзацу 2 пункту 3.5 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. Разом з тим, у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Суд вважає, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів у розмірі, що нараховані за частиною другою статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому зменшує заборгованість за процентами з 16800 грн. до співмірного розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 4000 грн. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором слід задоволити частково, а саме стягнути з [PERSON] 4000 грн. заборгованості за кредитом, а також 2228,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 23.01.2021 року (день отримання кредитних коштів - не враховується, бо не повний) по 20.02.2021 року (включно) та 4000 грн. - заборгованість на нарахованим відсотками відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 21.02.2021 року по 20.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з мотивів наведених вище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 23028,80 грн., а задоволено 10228,80 грн., тобто на 44,41 % (10228,80 х 100/22630,80). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1191,96 грн. судового збору (2684,00 х 44,41 % /100%). Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з [PERSON] 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача представляє адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23 жовтня 2018 року та довіреності від 17 червня 2022 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, Акт приймання-передачі наданих послуг № 141 від 02.06.2022 та платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 141 Руденко К.В. займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо [PERSON] , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 9000 грн. За п. 1.1 договору в рамках цього договору Виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги , в тому числі і зі складання позовних заяв, запитів, представництва інтересів замовника. Також в п.п. 3.1, 3.4 договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг зазначено, що вартість послуг адвоката становить 8000 грн. за складання позовної заяви та 1000 грн. за складання та надсилання адвокатського запиту. Замовник оплачує адвокату послуги шляхом перерахунку на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг. До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Як вбачається із Акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг послуги, які надавалися адвокатом складаються з складання з підготовки з позовної заяви та складання адвокатського запиту про витребовування доказів. При цьому в даному акті зазначено 10 осіб, щодо яких вчинялось такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними. Разом з тим, суд бере до уваги, що у даній справі додатково адвокатом Руденком К.В. було подано заяви про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Ріальто». Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн.

Outcome: partial