Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

08 травня 2023 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк», в якій позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №800/16/13-1/8-114 від 27.03.2008 та №800/16/13-1/8-115 від 27.03.2008, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. та судові витати у розмірі 22 932, 84 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №800/16/13-1/8-114. 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №800/16/13-1/8-115. Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», та в п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019. 12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». У зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2 705 920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №800/16/13-1/8-114 від 27.03.2008 та №800/16/13-1/8-115 від 27.03.2008, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. У зв`язку з викладеним позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 21.06.2023 від представника відповідача [PERSON] , адвоката Бородіна Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. На обґрунтування заперечень зазначив наступне. Так, позивач у позовній заяві посилається на заборгованість відповідача, яку встановлено у рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 у справі №2-1932/11. Вказане зобов`язання в загальній сумі 2 725 920,51 грн. повністю виконане шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на 10-кімнатну квартиру. Таким чином з 2011 року позивач більше не мав жодних вимог і претензій щодо невиконання вищезазначених зобов`язань за кредитними договорами, які встановлені у рішенні суду та визнається самим банком, а саме у листі, який додається до позовної заяви банк повідомляє про заборгованість станом на 23.02.2022, без будь-якої кредитної заборгованості. З огляду на положення ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник (відповідач) не має простроченого грошового зобов`язання (яке встановлено рішенням суду) перед позивачем, тому нарахування інфляційних витрат і 3% річних є безпідставними. Також представник позивач зазначав про сплив позовної давності щодо заявлених вимог позивача. Зазначив, що початком перебігу позовної давності для стягнення заборгованості за кредитом є 01.12.2010, тобто звернення банку до суду за захистом свого права, шляхом звернення на предмет іпотеки, отже строк позовної давності сплинув 01.12.2013. У зв`язку з вказаним просив застосувати до вимог позивача позовну давність та відмовити в задоволенні позову. 19.09.2023 під час підготовчого судового засідання представник позивача Кравцов С.М. та представник відповідача Бородін Т.В. не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Представник позивача зазначав, що уточнень не має, мирової угоди укладати не бажає, клопотань не має. Представник відповідач вважав за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача, сторона відповідача мирової угоди укладати не бажає, відзив на позов надали. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.09.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 04.12.2023 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив про ненадання позивачем необхідного обсягу доказів на підтвердження своїх вимог, а також про відсутність певних документів, що підтверджують обставини, що викладені в позовній заяві, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що що 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії №800/16/13-1/8-114, згідно якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом - «транш», зі сплатою 20% процентів річних за кредитом, надалі за текстом - «проценти», в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 4 128, 38 грн, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10.03.2024. 27.03.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту №800/16/13-1/8-115, згідно якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 122 000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно тексту позовної заяви «Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №800/1318-5/8-265 від 27.03.2008 та іпотечним договором №800/1318-5/8-266 від 27.03.2008, а саме: на 10 кімнатну квартиру адреса, для задоволення з вартості предмету іпотеки вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії в загальній сумі 2 705 920,51 грн., а також для відшкодування сплаченого державного мита в сумі 700,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Вказане рішення позивачем додано до позовної заяві у виді роздруківки з Єдиного реєстру судових рішень без ідентифікаційних даних, та не завірене у встановленому законом порядку, тому суд не може його дослідити як належний та допустимий доказ на обґрунтування позовних вимог. Клопотань про витребування належним чином завіреної копії вказаного процесуального документу від позивача не надходило. Крім того судом встановлено наступне. Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10.08.2018 р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Рішенням АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», та в п. 1.2. вказаного рішення визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019. 12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». При цьому, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання права вимоги за кредитним договорами №800/16/13-1/8-115 та №800/16/13-1/8-114 до боржника [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Посилаючись на положенняст. 625 ЦК України, позивач зазначає, що відповідачем не виконані умови кредитного договору, а тому є підстави для стягнення з нього заборгованості, яка становить 1 528 855,96 грн. та складається із суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 839,08, 08 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість у розмірі 1 212 016, 88 грн. При цьому зазначає, що наявність не виконаних зобов`язань відповідача щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів для підтвердження підстав стягнення таких витрат на обгрунтування такого розрахунку. Зокрема, згідно розрахунку, початок нарахування 3% річних та суми заборгованості за інфляційними витратами є березень 2017 року, разом з тим сума заборгованості з якої нараховуються вимоги за невиконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦПК України, зазначена наступна: щодо 3% річних - 2 705 920, 51 грн., що відповідає рішенню Дзержинського районного суду м. Харкова, на яке посилається позивач, щодо інфляційних витрат - 2 130 942, 78 грн. За відсутності належної обґрунтованості та допустимих доказів наявності складових розрахунку, відсутня можливість перевірити їх допустимість та арифметичну правильність. Статтею 598ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно вимог ст.599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 19.06.2019 по справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц зазначила, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому,позивачем ненадано доказівтого,що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2011у справі №2-1932/11, на яке останній посилається, відповідачем не виконано. Доказів про пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання, відкриття виконавчого провадження чи закриття виконавчого провадження про примусове стягнення з боржника заборгованості, позивачем суду не надано. У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги Акціонерного товариства«Сенс Банк`не підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначається про порушення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Аналогічний правовий висновок викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц та у постанові від 31 жовтня 2018 в справі № 367/6105/16-ц. Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими по суті спору, суд відмовляє у позові щодо стягнення заборгованості у порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України, саме з цих підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Сенс Банк»суд залишає витрати по оплаті судового збору за позивачем.

Outcome: dismissed