Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 06 вересня 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Врублевського В.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 травня 2010 року. Від цього шлюбу народилась спільна донька: [PERSON] , [INFO] . Дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні. Останній раз відповідач частково допомагав сім`ї в червні 2023 року. Позивач та Відповідач так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дитини, тому вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача визнав частково, просив суд стягувати з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування відзиву зазначив, що твердження позивача, що він частково допомагає дитині та останній раз він платив аліменти у червні 2023 року не відповідають дійсності. За усною домовленістю з позивачем, він сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] 3000,00 грн. щомісяця, шляхом перерахування грошей на картку приватбанка. 21 березня 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення РФ, його житло у [ADDRESS] зруйновано, внаслідок чого він виїхав проживати у м. Красилів Хмельницької області. у зв`язку з чим він залишився без постійного джерела доходу та його матеріальний стан погіршився, тому він зменшив розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] до 2000,00 грн. Вважає, що розмір аліментів у розмірі частини його доходів є надуманим, те не підтверджена відповідними доказами. Зазначає, що на даний час він не має постійного доходу, вирішує питання щодо отримання пенсії, його житло зруйновано та він має на утримання п`ятирічну дитину, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до суду надала Відповідь на відзив в якому зазначила, що посилання відповідача у відзиві не відповідають дійсності. Вона та відповідач домовлялися, що він слачуватиме аліменти на двох дітей: [PERSON] 2011 року народження та [PERSON] , 2004 року народження у розмірі 3000 грн. з квітні 2020 року відповідач почасв сплачувати аліменти, але по декілька місяців виплат не було, остання виплата була у червні 2023 року, що на її погляд є ухиленням від сплати аліментів. Зазначає,що [PERSON] є працездатною особою, яка не має інвалідності, не досяг пенсійного віку, і тому вона вважає, що він має можливість та повинен утримувати, то забезпечувати свою дитину [PERSON] , [INFO] . Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Свідоцтва про народження, відповідач - [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина зареєстрована та проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу надає, але не своєчасно та не в тому обсязі про який вони домовлялися, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідачем, як доказ утримання дитини [PERSON] надано до суду копії квитанцій про сплату аліментів, з яких видно, що [PERSON] сплачував аліменти [PERSON] у наступних розмірах: 29.04.2020 3000 грн., 27.05.2020 3000 грн., 03.07.2020 3000 грн., 04.08.2020 3000 грн., 03.09.2020 3000 грн., 02.10.2020 3000 грн., 06.11.2020 3000 грн., 11.01.2021 - 3000 грн., 19.03.2021 5000 грн., 06.04.2021 3000 грн., 10.05.2021 3000 грн., 10.06.2021 3000 грн., 02.07.2021 3000 грн., 03.08.2021 3000 грн.; 01.10.2021 3000 грн., 13.12.2021 3000 грн., 04.02.2022 3000 грн., 28.02.2022 3000 грн., 14.03.2022 3000 грн., 17.04.2022 3000 грн., 20.06.2022 1000 грн., 28.06.2022 3000 грн., 22.07.2022 2000 грн., 22.08.2022 2000 грн., 27.10.2022 2000 грн., 10.11.2022 2000 грн., 23.12.2022 3000 грн., 28.12.2022 - 2000 грн., 01.01.2023 1999 грн., 28.01.2023 2000 грн., 22.02.2023 2000 грн., 23.03.2023 грн., 24.04.2023 2000 грн., 30.06.2023 3000 грн., 01.09.2023 2000 грн., 03.09.2023 1000 грн. Також [PERSON] надано квитанцію про оплату 14.09.2023 дитини [PERSON] фізпроцедури (ФЕС) 10 сеансів у сумі 1500 грн. Дана обставина підтверджує посилання відповідача [PERSON] , що він надає матеріальну допомогу своїй дитині [PERSON] , та позивачем не спростовано, натомість нею також надано виписку збанку, яка підтверджує отримання нею коштів від [PERSON] сплату аліментів. Разом з тим, судом приймається до уваги посилання позивача [PERSON] , що відповідач з червня 2023 року не надає допомоги на утримання дитини [PERSON] , оскільки з виписки з банку вбачається, що [PERSON] сплатив аліменти 24.04.2023 у розмірі 2000,00 грн., а у травні 2023 року оплати не було, потім аліменти сплачено 30.06.2023 року у розмірі 3000 грн. у липні та серпні 2023 року аліменти [PERSON] не сплачувалися. У вересні 2023 року [PERSON] сплачено аліменти у розмірі 3000 грн., але такі виплати здійснені в період звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII\~78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3\~ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд приймає\~до уваги\~обставини,\~що мають\~значення,\~а саме:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач перебуває в іншому шлюбі та має на утриманні ще одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , оскільки дана обставина підтверджена Свідоцтвом про народження, у якому [PERSON] записаний її батьком. Разом з тим, відповідачем [PERSON] не спростовано, що він не має можливості надавати матеріальної допомоги дитині [PERSON] , що він має інші стягнення, та його матеріальне становище не дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини, оскільки він є здоровою, працездатною особою, а тому повинен утримувати своїх дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з\~ч.1,2,3,4,5\~ст.150\~СК України,\~батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; батьки зобов`язані поважати дитину ; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до положень ст. ст.\~183,\~184 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про стягнення аліментів, слід з`ясовувати матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін. Відповідачем [PERSON] не доведено, що він не має можливості надавати матеріальної допомоги дитині [PERSON] , що він має інші стягнення, та його матеріальне становище не дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини, оскільки він є здоровою, працездатною особою, а тому повинен утримувати своїх дітей та забезпечувати їм гідний рівень життя. Таким чином, суд з урахуванням матеріального становища відповідача [PERSON] , його сімейного стану та перебування ще однієї малолітньої дитини на утриманні, його стану здоров`я, приходить до переконання, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та можливості стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх його доходів та з урахуванням вимог ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 06 вересня 2023 року, а саме з моменту звернення позивачем позову до суду і\~до досягнення дитиною повноліття. На підставі\~\~ч.1\~ст. 79 СК України\~аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 06 вересня 2023 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 88 ЦПК\~та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга\~ст. 88 ЦПК)». Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2684,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 858,88 грн. (1073,60 грн. *0,8) грн., оскільки позивач звертався до суду через підсистему електронний суд. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial