Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

15.08.2023р. Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - позивач, АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 05.03.2013р. станом на 17.07.2023р. в сумі 50 145 грн. 71 коп., з яких 40 311 грн. 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9 834 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позов обґрунтований тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.03.2013р. та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, та з якими він ознайомився на момент підписання анкети-заяви, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Посилався на те, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка дає визначення договору приєднання. А також, що формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 39 000 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 17.07.2023р. у нього перед позивачем наявна заборгованість в сумі 50 145 грн. 71 коп., з яких 40 311 грн. 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9 834 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Представник позивача Ляр Д.О. в судові засідання, призначені на 02.10.2023р., 13.11.2023р., 13.12.2023р., не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Водночас разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначенні на 02.10.2023р., 13.11.2023р., 13.12.2023р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання. Відповідач про причини неявки не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Водночас, 13.11.2023р. відповідач звертався на адресу суду з телефонограмою за вх. № 1456 про відкладення розгляду справи для вирішення спору в позасудовому порядку. Однак в подальшому не подавав до суду жодних заяв та клопотань. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 13.12.2023р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2013р. [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів), про те, що він згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між ним та банком договір банківських послуг, та що він ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Вказана Анкета-заява від 05.03.2013р. містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію, та тип картки, яку відповідач має намір оформити. Умови про кредитний ліміт, умови кредитування, вид процентів, їх ставку та порядок нарахування, строк договору, вид та порядок нарахування штрафних санкцій, розмір комісії, тощо, у Анкеті-заяві від 05.03.2023р. - відсутні. 22.10.2020р. між ПАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк, та відповідачем укладено кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами Анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів. В Анкеті-заяві від 22.10.2020р. зазначено, що банк, з метою встановлення/продовження ділових відносин, та дотримання вимог законодавства України з питань фінансового моніторингу та внутрішніх процедур банку для проведення належним чином ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, просить заповнити клієнта надану анкету-заяву, відповісти на запитання та надати відповідну інформацію. Та надалі в Анкеті-заяві розміщена загальна інформація про клієнта, а саме анкетні дані відповідача та членів його сім`ї, соціальний статус, види та розмір доходів, ідентифікаційні дані представника клієнта. Також у Анкеті-заяві від 22.10.2020р. зазначено, що відповідач її підписанням, відповідно до ст. 634 ЦК України, приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк, які розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, та які разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. Та, що відповідач ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, пам`яткою клієнта і Тарифами, примірник яких отримав шляхом самостійного роздрукування/ в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направлення повідомлення про одержання. Вказана Анкета-заява від 22.10.2020р. не містить умови про тип картки, яку відповідач має намір оформити, кредитний ліміт, умови кредитування, вид процентів, їх ставку та порядок нарахування, строк договору, вид та порядок нарахування штрафних санкцій, розмір комісії, тощо. До позовної заяви представник банку додав паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником 06.03.2021р., в якому відсутні відомості про те, що він є складовою Договору від 22.10.2020р. Крім того, у цьому паспорті зазначено, що умови Договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Інформація викладена у паспорті споживчого кредиту зберігає чинність до 06.03.2041р. Також до позовної заяви позивачем надано Умови та правила надання банківських послуг, а також Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Універсальна, 30 днів пільгового періоду, які не підписані позичальником. Згідно з довідкою позивача б/н та дати, за кредитним договором підписаним між банком та [PERSON] останньому були надані наступні кредитні картки: 05.03.2013р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/16; 10.08.2015р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/19; 10.08.2015р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/19; 10.08.2015р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/19; 10.08.2015р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/19; 05.02.2019р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 11/22; 20.11.2020р. картка типу Універсальна № [NUMBER] з терміном дії до 08/24. Відповідно до довідки позивача б/н та дати, умови кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я позичальника [PERSON] змінювалися: 05.03.2013р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн.; 05.11.2015р. кредитний ліміт збільшено до 500 грн. 00 коп.; 30.08.2018р. кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.; 20.11.2020р. кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн. 00 коп.; 04.02.2021р. кредитний ліміт збільшено до 11 000 грн. 00 коп.; 31.03.2021р. кредитний ліміт збільшено до 20 000 грн. 00 коп.; 13.04.2021р. кредитний ліміт збільшено до 24 000 грн. 00 коп.; 20.05.2021р. кредитний ліміт збільшено до 35 000 грн. 00 коп.; 20.05.2021р. кредитний ліміт зменшено до 30\~000 грн. 00 коп.; 12.06.2021р. кредитний ліміт збільшено до 39 000 грн. 00 коп.; 31.01.2023р. кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Згідно наданих позивачем розрахунків виконаних станом на 31.05.2015р., станом на 31.03.2019р., станом на 17.07.2023р., а також виписки за договором № б/н за період з 05.03.2013р. по 17.07.2023р., вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 17.07.2023р. становить 50 145 грн. 71 коп., з яких 40 311 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9 834 грн. 68 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач в період з 05.03.2013р. по 21.10.2022р. користувався кредитною карткою, здійснював зняття готівки, та придбання послуг. 21.10.2022р. ним було вчинено витрати у сумі 3 200 грн. 00 коп. на розваги [PERSON] це й же період ним були використані кредитні кошти в розмірі 513 386 грн. 49 коп., та повернуто кошти в сумі 497955 грн. 54 коп. Також йому були нараховані: відсотки у розмірі 30 806 грн. 00 коп., комісія у розмірі 8 883 грн. 79 коп., штрафи в розмірі 1 100 грн. та пеня у розмірі 577 грн. 56 коп., які не були узгоджені сторонами у анкетах-заявах від 05.03.2013р. та від 22.10.2020р. (розрахунки заборгованості виконані станом на 31.05.2015р., станом на 31.03.2019р., станом на 17.07.2023р., виписка за договором № б/н за період з 05.03.2013р. по 17.07.2023р.). Щодо обґрунтованості позовних вимог з огляду на приписи чинного законодавства в сфері кредитних правовідносин слід зазначити таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті. За такого, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкетах-заявах від 05.03.2013р. та від 22.10.2020р., підписаній сторонами, відсутні умови договору про розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, сплати комісій та інших платежів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, розмір яких не визначений в Анкетах-заявах. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.03.2013р., посилався на Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору. Умовами і правилами надання банківських послуг в ПриватБанк та Витяг з тарифів, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, порядок та строк їх повернення, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкети-заяви від 05.03.2013р. та 22.10.2020р. про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПриватБанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд, встановивши наведені обставини, вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ ПриватБанк в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.03.2013р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.08.2023р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови і правила банківських послуг, відсутність в Анкетах-заявах від 05.03.2013р. та від 22.10.2020р. домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, комісій та інших платежів, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкетах-заявах від 05.03.2013р. та від 22.10.2020р., які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи банку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання Анкети-заяви 05.03.2013р., 22.10.2020р. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, сплати комісій та інших платежів. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку не є складовою укладеного сторонами кредитного договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, сплати комісій та інших платежів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991року № 1023-XII Про захист прав споживачів (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів, прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, ПАТ КБ ПриватБанк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Вищевказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17. Щодо наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, то він є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 9 834 грн. 68 коп. є безпідставними, необґрунтованими та незаконними, а відтак не підлягають задоволенню. Водночас, з розрахунків заборгованості наданих позивачем та виписки за договором за період з 05.03.2013р. по 17.07.2023р. слідує, що відповідачкою використано кредитні кошти в сумі 513 386 грн. 49 коп. При чому позивачем, в порушення умов укладеного кредитного договору, нараховувалися відсотки за користування кредитом, комісії та інші платежі не передбачені умовами кредитного договору. За вказаний період на погашення кредиту було внесено кошти на загальну суму 497 955 грн. 54 коп., які позивачем зараховано, зокрема, на погашення заборгованості по тілу кредиту, та інших платежів, нарахування яких кредитним договором не передбачено, - відсотків за користування кредитом, комісії, штрафів, пені. З огляду на вищевикладене слід також зазначити, що оскільки кредитним договором укладеним між позивачем та відповідачкою не передбачено нарахування відсотків за користування кредитом, комісії та інших платежів, кошти, які були зараховані позивачем на погашення вказаних платежів, підлягають зарахуванню на погашення грошових зобов`язань в порядку, визначеному ст. 534 ЦК України. Так ст. 534 ЦК України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже, з урахуванням умов кредитного договору, грошові кошти, які зараховані на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та інших платежів підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за основною сумою заборгованості за кредитом. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 40 311 грн. 03 коп. підлягають частковому задоволенню в сумі 15 430 грн. 95 коп., оскільки кошти які були спрямовані на сплату заборгованості за кредитним договором, мають бути зараховані в рахунок погашення основного боргу за кредитом (513 386 грн. 49 коп. (кредитні кошти) - 497 955 грн. 54 коп. (повернуті кошти) = 15 430 грн. 95 коп.). На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 825 грн. 87 коп. (30,77 %).

Outcome: partial