Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом він отримав 1/3 частини земельної ділянки в розмірі 8,65 га, що знаходиться на території Малинівської сільської ради Млинівського району Рівненської області. На даний час він не може здійснити реєстрацію права власності по причині наявності записів заборони відчуження щодо його майна. З відповіді відповідача вбачається, що виконавчі провадження щодо позивача відсутні. Відтак, в органу ДВС немає законних підстав скасування обтяжень. Зважаючи на обмеження позивача в реалізації прав власності, останній просить зняти арешт з нерухомого майна в судовому порядку. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк не подали. Відтак, суд вбачає за можливе розглянути справу за їх відсутності, та згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Письмових пояснень на адресу суду не надавав (згідно даних АСДС та інформації про відстеження поштового відправлення копія ухвали про відкриття провадження та матеріали позову отримано засобами поштового зв`язку представником за довіреністю 03 жовтня 2023 року). Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом [PERSON] отримав 1/3 частини земельної ділянки в розмірі 8,65 га, що знаходиться на території Малинівської сільської ради Млинівського району Рівненської області (а.с.6). Рішенням державного реєстратора від 28 червня 2023 року позивачу відмовлено в реєстрації права власності по причині наявності арешту нерухомого майна (а.с. 7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 337316138 щодо нерухомого майна позивача наявні записи про обтяження № 12486766 (підстава обтяження: постанова ст. д/в ВДВС Луцького РУЮ Камець Д.С. у ВП №32543840 б/н від 10.05.2012), № 32668031 (підстава обтяження: постанова приватного виконавця Пироги С.С. про арешт майна боржника у ВП 59690178 б/н від 02.08.2019 року) (а.с.8-11). З матеріалів справи та АСДС вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2011 року було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, ухвалено: звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 128,8 кв. м, житловою площею 79 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, що належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором надання відновлювальної кредитної лінії №071-22-03/07 від 12 квітня 2007 року, укладеним між АКБСР «Уксоцбанк» та [PERSON] ; та стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1820 грн. судових витрат. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2011 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення в цій справі залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 лютого 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно повернуто апелянту. Таким чином, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно набрало законної сили (а.с. 23-32). З метою здійснення примусового виконання рішення судом 03 квітня 2012 року видано виконавчий лист. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року у виконавчому листі, виданому на виконання судового рішення в цивільній справі № 2-4471/11 було замінено вибулого стягувача публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с.33-36). Згідно відповіді Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУЮМЮ, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №32543840 щодо виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2-4417/11 від 29.09.2011 року (постанова про відкриття ВП від 10.05.2012 року). Вказане провадження завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті). Зважаючи на дату постанов виконавця у провадженні в рамках якого було накладено обтяження на майно, його матеріали на даний момент є знищеними у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання, що відповідає положенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року (а.с.13,14-15). З відповіді приватного виконавця Пироги С.С. вбачається, що ВП 59690178 завершене згідно постанови від 24 березня 2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.17-21,22). Згідно п. 2 постанови виконавця від 24 березня 2020 року виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання до 24 березня 2023 року. Станом на дату розгляду справи виконавчі провадження по яких [PERSON] є боржником на виконанні органів ДВС чи у приватних виконавців не перебувають, підстав для винесення будь-яких процесуальних документів немає (встановлено згідно даних АСВП). Зі змісту позову вбачається, що наявність обтяження нерухомого майна перешкоджає позивачу реалізувати право власності (щодо розпорядження майном та реєстрації права власності). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Враховуючи те, що діючі виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні органів ДВС чи приватних виконавців не перебувають, - існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна повністю унеможливлюють реалізацію права власності останнього. Оскільки підстави для продовження обтяження на майно відсутні, - позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved