Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить: визнати виконавчий напис, вчинений 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за №79082, яким звернуто стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) таким, що не підлягає виконанню. Стягнути сплачені судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 07.05.2023 року у мобільному додатку «Дія» [PERSON] отримав постанову про накладення арешту на його кошти у банку за виконавчим провадженням №68641054. 15.02.2022 року приватним виконавцем Амельченко В.П. винесено постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №68641054 з виконання виконавчого напису №79082, виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості у розмірі 42\~412,02 грн. Загальна сума заборгованості за вказаним виконавчим провадженням з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів складає 47\~122, 22 грн. Позивач зазначає, що вважає виконавчий напис, вчинений 02.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М., реєстровий №79082, таким, що не підлягає виконанню, з наступного. Однією із основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Остапенко Є.М. №79082 від 02.06.2021 винесений з порушенням вимог чинного законодавства і тому не підлягає виконанню, так як існує спір щодо порядку нарахування та розміру зазначеної заборгованості, яка повинна вирішуватися в судовому порядку. За таких підстав, позивач просить задовольнити його позовні вимоги, чим захистити його порушені права. Отже, на думку позивача, приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису №79082 від 02.06.2021 року не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «ФК «АВАНСАР» до позивача та вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 року зареєстрованого за №79082, таким що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 18.07.2023 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68641054, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталієм Петровичем на підставі виконавчого напису №79082 від 02.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості в загальному розмірі 42412,02 грн., до вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 08.08.2023 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Пілігрім П.О. надав клопотання, відповідно до змісту якого розгляд справи просив провести за їх відсутності, уточнив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Правом подачі відзиву не скористався. Згідно змісту наданого представником відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, за яким просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом. При цьому зазначив, що ТОВ «АВАНСАР» не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу, враховуючи що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є справою незначної складності. Враховуючи, що необхідність складання заяв адвокатом не по суті справи не є необхідністю, а у відкритих джерелах наявна велика кількість прикладів позовних заяв про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ТОВ «АВАНСАР» вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у заявленому розмірі та такими, що були фактичними та неминучими. З урахуванням наведеного вище, на думку представника відповідача слідує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача вважає, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи вищевикладене, представник позивача вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги явно виходить за розумні межі визначення гонорару. \~ \~ \~ \~Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Згідно змісту, наданих представником позивача, додаткових письмових пояснень, останній зазначає, що рішенням №13/1/7 Ради адвокатів Харківської області Національної асоціації адвокатів «про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду (мінімальних) ставок адвокатського гонорару» від 21.07.2021 року встановлено мінімальний розмір адвокатського гонорару за участь у суді першої інстанції з немайнового спору від 2 мінімальних заробітних плат + 0,5 м.з.п. за судодень. Виходячи із стандартизованих Радою адвокатів Харківської області Національної асоціації адвокатів гонорарів адвокатського самоврядування, між позивачем та представником погоджено суму гонорару у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до вказаного рішення №13/1/7 від 21.07.2021 року, що згідно розрахунку становить: 6700 грн. одна мінімальна заробітна плата у 2023 році; 6700 грн. х 2,5 м.з.п. 16750 грн. Отже, як зазначає представник позивача, розмір гонорару в сумі 16000 грн. є обґрунтованим, відповідно до стандартів адвокатського самоврядування та постанови КАС ВС від 28.12.2020 року в справі №640/18402/19. Також зазначив, що згідно правового висновку, який міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі №640/18402/19, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Враховуючи викладене просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, причини для відкладення розгляду справи відсутні, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 18.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснювалось згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: Судом встановлено, що 2 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис за №79082 від 02.06.2021 року, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР», заборгованість, що виникла за Кредитним договором №200260444 від 10.05.2016 року, який укладений між Публічне акціонерне товариство «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проведено за період з 10 травня 2016 року по 28 травня 2021 року включно суму у загальному розмірі 42412,02 грн., з яких: 11002,77 грн. заборгованість за тілом кредиту; 29709,25 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 850 грн. заборгованість за нарахованою пенею. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що правонаступником ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» є ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» на підставі Договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року; правонаступником ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» є ТОВ «ФК «ФАГОР» на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року; правонаступником ТОВ «ФК «ФАГОР» є ТОВ «ФК «АВАНСАР» на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області відкрито виконавче провадження №68641054 з примусового виконання виконавчого напису №79082, виданого 02.06.2021 приватним нотаріусом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 42412,02 грн. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України\~"Про\~нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 (далі - Порядок №296/5). У ч.1 ст.88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік). Згідно з пунктом 1 Переліку (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням норм ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у позові зазначив, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «ФК «АВАНСАР» до позивача та вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Відповідач у свою чергу на спростування доводів позивача не надав суду доказів того, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем такого розміру, який зазначено у виконавчому написі. Також матеріалами справи не підтверджено отримання позивачем будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від відповідача чи приватного нотаріуса. 11.10.2023 ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області витребувано у приватного нотаріуса копію договору факторингу, яким підтверджується перехід права вимоги до стягувача. Вказана ухвала була направлена на адресу приватного нотаріуса, проте 01.11.2023 до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, суду не надано документів, з яких можливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано вимог вчинення виконавчого напису, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 2023 року за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 1073,60 грн; за подання\~заяви про забезпечення позову\~фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що складає 536,80 грн. Оскільки позивач\~звільнений від сплати судового збору,\~судовий збір за подання до суду позовної заяви та\~заяви про забезпечення позову належить стягнути з відповідача на користь держави в загальному розмірі 1610,40 грн. Щодо витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ст.134\~ЦПК України представником позивача разом з позовом було подано попередній розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу, а на підтвердження понесених витрат надано: \~ \~ \~ \~- копію договору 01-3105/23 про надання правової допомоги від 31 травня 2023 р.; \~ \~ \~ \~- копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 31 травня 2023 р., якою визначено вартість, обсяг послуг та порядок їх оплати; \~ \~ \~ \~- квитанція до прибуткового касового ордера №69 від 31 травня 2023 року; \~ \~ \~ \~- копії ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, в якому представник відповідача просить відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом. У клопотанні про зменшення судових витрат на правничу допомогу, представник відповідача, посилаючись на практику Верхового суду щодо розподілу витрат на правовому допомогу, зазначає, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є справою незначної складності, в зв`язку з чим вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 16000 гривень та такими, що були фактичними та неминучими. Від представника позивача надійшли письмові пояснення на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, за змістом яких розмір гонорару в сумі 16000 грн. є обґрунтованим, відповідно до стандартів адвокатського самоврядування та постанови КАС ВС від 28.12.2020 року в справі №640/18402/19. Також зазначив, що згідно правового висновку, який міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі №640/18402/19, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Враховуючи викладене просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила проце відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 2, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають врахуванню висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, а суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлена представником позивача сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. є неспівмірною зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на 2023 рік, що становить 6700 грн. В задоволенні решти вимог відмовити. Також суд зазначає, що ухвалою суду від 18 липня 2023 року було зупинено стягнення у виконавчому провадженні №68641054, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталієм Петровичем на підставі виконавчого напису №79082 від 02.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованості в загальному розмірі 42412,02 грн., до вирішення спору по суті. Відповідно до ч.9 ст.158\~ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.7 ст.158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В рамках даної цивільної справи такого клопотання не заявлялось. На підставі викладеного,

Outcome: partial