Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу за договорами позики в розмірі 23500,00 доларів США, що еквівалентно 856362,10 гривень за курсом НБУ на день подання позовної заяви. Вимоги обґрунтовує тим, що двадцять першого вересня дві тисячі двадцятого року відповідач під розписку зі свідками позичив у нього 500,00 дол. США, з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до тридцятого жовтня дві тисячі двадцятого року. Дев`ятого грудня дві тисячі двадцять першого року відповідач під розписку зі свідками позичив у позивача 2000,00 дол. США з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до тридцятого березня дві тисячі двадцять першого року. Також відповідач під розписку зі свідками позичив у позивача 11000,00 дол. США з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до тридцятого січня дві тисячі двадцять другого року. Одинадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про наступне: «Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 130285, 00 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення оговору є еквівалент 5000,00 тис. доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 30.01.2022 року». Двадцятого січня дві тисячі двадцять другого року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про наступне: «Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 137546,50 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення договору є еквівалентом 5000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 12.03.2022 року. Грошові кошти у зазначені терміни позивачу не повернуті. Позивач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Відзив та/або пояснення на позовну заяву не надав. За письмовою згодою позивача, в зв`язку з неповажною неявкою відповідача у судове засідання, за відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою\~\~позивача, що відповідає положенням\~ст. 280-282 ЦПК України, так як\~\~надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 21.09.2020 року відповідач під розписку зі свідками позичив у [PERSON] 500,00 дол. США, з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 30.10.2020 року. 09.12.2021 року відповідач під розписку зі свідками позичив у [PERSON] 2000,00 дол. США з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 30.03.2021 року. Також відповідач під розписку зі свідками позичив у позивача 11000,00 дол. США з зобов`язанням повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до тридцятого січня дві тисячі двадцять другого року. Одинадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про наступне: «Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 130285, 00 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення оговору є еквівалент 5000,00 тис. доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 30.01.2022 року». Двадцятого січня дві тисячі двадцять другого року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про наступне: «Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 137546,50 гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення договору є еквівалентом 5000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 12.03.2022 року. Грошові кошти у зазначені терміни позивачу не повернуті. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, згідно змісту якої за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Будь-яких належних даних про те, що [PERSON] виконав прийняті на себе зобов`язання по виконанню договорів позики матеріали справи не містять та такі не надані з боку відповідача. Отже, одностороння відмова [PERSON] від виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень частини 2 статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. Згідно зі статтею 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про стягнення грошової суми в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню у іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. На підставі вищевикладеного, суд приходить дло висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 8593,62 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved