Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Діджи Фінанс» від імені та в інтересах якого, на підставі договору про надання правової допомоги, діє представник - адвокат Міньковська А.В., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2038883591 від 29.01.2022 року у розмірі 45 422.98 гривень, судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень та суму судового збору у розмірі 2\~684.00 гривень просить покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем укладено Кредитний договір № 2038883591. \~ \~ \~ \~16.12.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №16/12/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу №16/12/22 від 16.12.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 45\~422.98 гривень, з яких: 45419.72 гривень - сума заборгованості по тілу; 3.26 гривень - сума заборгованості за відсотками; 0.00 гривень - сума заборгованості по комісії. \~ \~ \~ \~Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач свого обов`язку з повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором, не виконав. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки Позивача, ні на рахунки Первісного кредитора. \~ \~ \~ \~Оскільки дотепер відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою від 16.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 11.12.2023 року об 11:00 годині (а.с.45-46), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.47). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. В судове засідання 11.12.2023 року: - представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с.48). - відповідач також не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.44), до суду повернулось поштове повідомлення з проставленням особистого підпису отримувача (а.с.52). Згідно відповіді № 324033 отриманої судом з Єдиного державного демографічного реєстру від 15.11.2023 відповідач [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.44). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві,\~ до суду наданих ним не було. - представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим (а.с.51), до суду не прибув, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень, пояснень не надсилав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача, зазначеній у позовній заяві (а.с.48-50), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 29.01.2022 року відповідач [PERSON] подала до АТ «ОТП Банк» анкету-заяву на отримання кредиту опитувальний лист (а.с.10). 29 січня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2038883591(а.с.5-7). Вказаним договором передбачено такі умови: п. 1.1. - загальний розмір кредиту складає 52418.90 грн., з яких: 49913.90 грн. на придбання товару, 490 гривень на сплату додаткових послуг банку, 2015 гривень на придбання послуг, дата остаточного повернення кредиту 29 серпня 2023 року; п. 1.2. - протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом діє фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних; п. 1.3. - повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів; 29 січня 2022 року відповідач [PERSON] підписала також паспорт споживчого кредитування, чим підтвердила те, що отримала і ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану їй виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.10). 29 січня 2022 року між вказаними договірними сторонами укладено додаток № 1 до кредитного договору та додаток № 1 до Паспорту споживчого кредиту - графіки платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с.8). Вказаними паспортом і графіками передбачено, що загальний розмір кредиту складає 52 418.90 гривень, з яких: 49 913.90 гривень на придбання товару, 490 гривень на сплату додаткових послуг банку, 2015 гривень на придбання послуг, дата остаточного повернення кредиту 29 серпня 2023 року. За наданим позивачем розрахунком станом на 16 грудня 2022 року за вказаним кредитним договором № 2038883591 від 21.09.2021 відповідач сплатила 6999.18. кредиту, заборгованість за кредитом на дату розрахунку складає 45422.98 грн, з яких: 45419.72 гривень - сума заборгованості по тілу; 3,26 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по комісії (а.с.25). 16 грудня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 16/12/22, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передає, а позивач приймає право грошової вимоги, що належить банку, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з п. 6.4 договору факторингу у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, АТ «ОТП Банк» отримав від боржників будь-яку суму грошових коштів в погашення їх заборгованості, АТ «ОТП Банк» зобов`язаний перерахувати платіж ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» протягом трьох банківських днів з дати його отримання (а.с.14-18). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 16/12/2023 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 45422.98 гривень, з яких: 45419.72 гривень - загальна сума заборговані за тілом, 3.26 гривень - заборгованість за відсотками (а.с.22). 28 червня 2023 року позивачем на адресу [PERSON] сформовано досудову вимогу про зміну кредитора на ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у кредитному договорі № 2038883591 від 29.01.2022 року, а також вимогу сплатити заборгованість за вказаним кредитним договором. Однак відомості про її направлення та отримання боржником відсутні (а.с.24). Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що боржник не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, однак ця обставина не позбавляє її обов`язку погашення заборгованості, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє її від обов`язку погашення кредиту взагалі. У такому випадку боржник лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Однак, доказів виконання вказаних вимог відповідач суду не надала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] остання не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунок попереднього кредитора. Судом встановлено, що відповідачем порушені умови укладеного договору щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом, оскільки відповідач у передбачені кредитним договором строки та погоджені між договірними сторонами графіки повернення кредитних коштів, кредит не повернула та не сплатила проценти. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи. На підтвердження понесених витрат суду надано копії укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Мінковською А.В. договору про надання правової допомоги від 22 вересня 2023 року №42649746; додаткової угоди від 22 вересня 2023 року № 42649746 до договору про надання правової допомоги; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Мінковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, за яким загальна вартість наданих послуг складає 7 500 гривень; акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 22 вересня 2023 року на загальну суму 7500 грн; ордера про надання правничої допомоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 24 жовтня 2023 року; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Мінковською А.В.. Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 22 вересня 2023 року містить положення проте, що оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Отже, зазначене підтверджує здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір. Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial