Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.06.2014 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки. на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач систематично не сплачує аліменти на утримання сина, від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Станом на 16.03.2023 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір згідно розрахунку від 16.03.2023 року за період з 01.03.2021 року по 16.03.2023 року становить 37\~938,65 гривень. Відповідно до вимог ст.196 СК України у період з березня 2021 року по лютий 2023 року позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 37\~938,65 гривень згідно розрахунку. 05 квітня 2023 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд. 28 серпня 2023 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. В обґрунтування представник відповідача зазначає, що дійсно відповідач має заборгованість по аліментам. Але відповідач не погоджується з сумою заборгованості за аліментами, з з періодом за який вона нарахована, оскільки з лютого 2023 року відповідач здійснює платежі для погашення суми заборгованості. Відповідач також зазначає, що не отримував роз`яснення Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.03.2023 року №6963-12-29.25-34. Також наголошує, що у зв`язку з збройною агресією росії проти України відповідач має не стійке фінансове становище. У відповідача, крім спільного сина з позивачкою, є ще дочка від другого шлюбу, на утримання якої він також сплачує аліменти. 30 листопада 2023 року через канцелярію суду представник позивача надала суду повний розрахунок 1% пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2021 року по лютий 2023 року, загальний розмір склав 139\~114 гривень 82 копійки. Позивачка та її представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час і місце слухання справи, в судове не з`явилися. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим не з`явився. Скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 449, виданого 29 травня 2008 року, засвідчено факт народження [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] і матір`ю [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) від 08 серпня 2020 року, громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] уклали шлюб, про що здійснена актовий запис №348, після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.8). Згідно розрахунку від 16.03.2023 року заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Аксьоновою А.Г., боржник [PERSON] станом на 28.02.2023 року має заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] , у сумі 37\~938,65 гривень (а.с.16). Відповідно з довідкою представника позивачки адвоката Мельнікової А.А., яка провила розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на [PERSON] , за період з березня 2021 року по лютий 2023 року, розмір пені складає 139\~114 гривень 82 копійки (а.с.49). Однак в силу ч.1 ст.196 СК України, вказана сума підлягає обмеженню розміром заборгованості, на який нараховується неустойка (пеня), тобто 37\~938 гривень 65 копійок. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини" (далі за текстом Конвенція). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції "Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів". Відповідно до ст.18 Конвенції "Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини". Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також в нормах ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавством встановлено розмір пені у розмірі 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножити на кількість днів заборгованості та помножити на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Вказаний висновок,\~викладений у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~03\~квітня 2019\~року по\~справі №\~333/6020/16. Ця правова позиція також підтверджена, відповідно до Постанови КЦС ВС від 09.11.2022 у справі № 754/4461/21 та Постанови КЦС ВС від 27.04.2022 у справі № 496/2457/19. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196\~СК України. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Наданий позивачем розрахунок відповідає обставинам справи, відповідачем не спростований і приймається судом при визначенні розміру заборгованості. При цьому, оскільки сума пені перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , стягненню підлягає 100% відсотків заборгованості, що відповідає змісту статті 196 СК\~України. Таким чином надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved