Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 24 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК20/0053/15/63/99 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 5100,00 грн. Відповідно до умов договору, розмір змінюваної процентної ставки становить 72 процента річних, проценти нараховуються на залишок суми кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, починаючи з наступного дня після надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом. 24 червня 2015 року, на підставі заяви відповідача, між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору, згідно з яким позивач надав відповідачу транш у розмірі 5100,00 грн шляхом видачі готівки. Вказаним додатковим договором також було погоджено графік платежів по кредиту та процентам, згідно з умовами якого сплата нарахованих процентів та погашення частини кредиту повинні відбуватися щомісяця не пізніше 25 числа. Позивач виконав умови договору та видав відповідачу кошти в розмірі 5100,00 грн. Відповідач порушила зобов`язання, кошти для сплати нарахованих відсотків і погашення частини кредиту вносила не вчасно, що спричинило затримку повернення частини кредиту та сплати відсотків за кредитним договором. Внаслідок цього утворилася заборгованість у загальному розмірі 15299,38 грн, з яких заборгованість по сплаті тіла кредиту - 1,00 грн, заборгованість по сплаті процентів за період з 17 жовтня 2015 року до 13 серпня 2021 року - 2875,88 грн, нарахована пеня за період з 17 жовтня 2015 року до 15 квітня 2021 року - 12422,50 грн. Вказану суму заборгованості, а також судові витрати у виді судового збору в розмірі 2684 грн просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 14 червня 2023 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 22 червня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 24 червня 2015 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачем укладено кредитний договір кредитної лінії № СК20/0053/15/63/99, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу фінансовий кредит в сумі 5100,00 грн на споживчі потреби (а.с. 7). На підставі заяви відповідача від 24 червня 2015 року, позивач та відповідач 24 червня 2015 року уклали додатковий договір про транш №1, яким сторони погодили надання відповідачеві траншу у розмірі 5100,00 грн, за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту, на дату укладення додаткового договору про транш №1, становить 5100,00 грн. Водночас у додатковому договорі з відповідачем було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам (а.с. 8, 9). Відповідно до пунктів 2 та 3 додаткового договору про транш №1 від 24 червня 2015 року, строк дії даного договору визначений з 24 червня 2015 року до 24 грудня 2015 року, відповідач повинна сплачувати визначену графіком платежів суму кредиту та відсотків до 25-го числа кожного місяця. У кредитному договорі сторони передбачили умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інші витрати, понесені в результаті неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідно до пункту 3.2 укладеного сторонами кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з наступного дня після надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом з розрахунку 72 процента річних. Пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у пункті 3 додаткового договору, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідно до пунктів 3.6., 3.7. кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені. У випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в пункті 5.1. договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в пункті 3.2. договору. Відповідно до даних видаткового касового ордеру від 24 червня 2015 року, позивач видав відповідачу грошові кошти в сумі 5100,00 грн, чим виконав свої зобов`язання за договором (а.с. 10). Відповідач належним чином свого зобов`язання щодо погашення кредиту не виконує, кредит не погашає, грошові кошти на погашення кредиту останній раз внесла 13 серпня 2021 року. За даними розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 26 травня 2023 року, розмір заборгованості складає 15299,38 грн, з яких заборгованість по сплаті тіла кредиту - 1,00 грн, заборгованість по сплаті процентів за період з 17 жовтня 2015 року до 13 серпня 2021 року - 2875,88 грн, нарахована пеня за період з 17 жовтня 2015 року до 15 квітня 2021 року - 12422,50 грн (а.с. 5-6) . Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України передбачено, що у випадку відсутності у боржника необхідних коштів, це не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин та докази надання кредитних коштів відповідачу. Факт виявлення бажання відповідача на отримання кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання викладені у підписаному відповідачем кредитному договорі. Тому суд прийшов до висновку, що між сторонами в письмовій формі погоджені розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також умови сплати пені та штрафних санкцій. Суд встановив, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання перед позивачем, чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею підтверджена даними розрахунку заборгованості за кредитом, який є арифметично правильним та відповідачем не спростований. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1,00 грн, заборгованості по сплаті процентів за період з 17 жовтня 2015 року по 13 серпня 2021 року у розмірі 2875,88 грн. Відповідач обізнана про наявність заборгованості за кредитом та її розмір, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надала, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів у загальному розмірі 2876,88 грн, що визначений у розрахунку заборгованості, є обґрунтованими. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 12422,50 грн суд зазначає наступне. Зі змісту кредитного договору, укладеного між сторонами, вбачається, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, а тому суд застосовує до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Зокрема правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення договору та яка застосовувалася до правовідносин споживчого кредитування до 10 червня 2017 року (з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів»). Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови за договором є несправедливими, якщо розмір штрафу перевищує 50% від суми договору. Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Розмір штрафних санкцій, встановлений в договорі кредитування, та заявлений до стягнення з відповідача очевидно є несправедливим, оскільки значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. У рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Проте, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді пені, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, з урахуванням правил законодавства, що регулює правовідносини зі споживчого кредитування, суд вважає справедливим обмежити розмір штрафних санкцій до 2550,00 гривень. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яка складається з суми заборгованості по сплаті тіла кредиту та суми заборгованості за процентами, підтверджені матеріалами справи. Вимоги про стягнення штрафних санкцій з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, підлягають задоволенню частково у розмірі 2550,00 грн. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684,00 грн. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 952,05 грн (5426,88*2684/15299,38). На підставі викладеного,

Outcome: partial