Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Представник позивача звернулась з позовом до відповідачів, у якому просила скасувати рішення державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Федорич А.М. про реєстрацію права оренди, визнати недійсними договори оренди землі, укладені 04 травня 2023 року між [PERSON] і ТзОВ «Терранова-Агро», скасувати припинення права оренди та визнати укладеними договори оренди. Мотивувала позовні вимоги тим, що 14 березня 2016 року між [PERSON] та позивачем укладено договори оренди землі строком на 7 років, зокрема № 140 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 2,2233 га кадастровий номер 4623685400:01:000:0002, зареєстрований 03 травня 2018 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, № 141 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 1,7418 га кадастровий номер 4623685400:02:000:0020, зареєстрований 05 квітня 2016 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, № 142 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 2,2018 га кадастровий номер 4623685400:02:000:1509, зареєстрований 01 вересня 2016 року державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Львівської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Пісківської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області. Позивач з 2016 року використовує вказані земельні ділянки за цільовим призначенням та виконує всі покладені на нього обов`язки орендаря, а тому вважає, що має переважне право на поновлення договору оренди землі. 03 березня 2023 року ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» звернулося до [PERSON] з листом-повідомленням № 03-03-2023/13 від 03 березня 2023 року про поновлення вищевказаних договорів на новий строк, однак відповіді від останньої не надійшло. Згодом позивачу стало відомо, що між [PERSON] та ТзОВ «Терранова-Агро» 04 травня 2023 року укладено договори оренди щодо спірних земельних ділянок, які зареєстровані 10 травня 2023 року Державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Федорич А.М. Зазначила, що вказані договори є такими, що не відповідають вимогам законодавства та підлягають визнанню недійсними, оскільки [PERSON] не направляла позивачу відповідь на лист-повідомлення щодо поновлення договорів оренди землі, не повідомляла про намір укласти з іншою особою договори оренди та не надала позивачу можливість скористатись переважним право на поновлення договорів оренди землі, конкурувати із потенційним орендарем, а тому існує грубе порушення переважного права позивача на поновлення договорів. На підтвердження позовних вимог покликалась на позицію Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 15 вересня 2023 року від представника позивача ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» Овсяна С.В. надійшло клопотання у якому вона просила здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18 вересня 2023 року залишено без задоволення клопотання представника позивача Овсяна С.В. про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 04 жовтня 2023 року від представника відповідача ТзОВ «Терранова-Агро» Шевченко І.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому він зазначив, що твердження позивача є хибними, оскільки договори оренди землі № 140, № 141, № 142 від 14 березня 2016 року укладені між [PERSON] та ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» строком на 7 років. Вказав, що правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 не можуть бути застосовані до даних правовідносин, адже відповідний висновок стосується договорів оренди землі, що укладені до 01 січня 2013 року. Зазначив, що згідно пунту 43 вищевказаних договорів, такі є укладеними та набирають чинності з моменту їх підписання і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а тому строк дії даних договорів сплив 14 березня 2023 року. Лист-повідомлення про поновлення вищевказаних договорів на новий строк сформовано 03 березня 2023 року, тобто менше ніж за один місяць до закінчення строку дії договорів оренди землі, а отже з порушенням строку. Вказав, що оскільки строк дії договорів, укладених між позивачем та [PERSON] , закінчився, то остання уклала 04 травня 2023 року оспорювані договори з ТзОВ «Терранова-Агро». В поданому відзиві на позовну заяву згідно ч. 1 ст. 93 ЦПК України, відповідач поставив ряд запитань позивачу про обставини, що мають значення для справи. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача ТзОВ «Терранова-Агро» судові витрати та надав попередній опис наданих послуг адвокатом у рамках договору про надання професійної правничої допомоги, розмір яких становить 40000 грн. 16 жовтня 2023 року від представника позивача Овсяна С.В. надійшла відповідь на відзив, у якому сторона позивача заперечила покликання викладені у відзиві на позовну заяву, також надала частину відповідей на поставлені запитання стороною відповідача, які стосувалися обставин, що мають значення для справи, іншу частину запитань залишено без відповіді. 27 жовтня 2023 року від представника відповідача Шевченко І.В. надійшло клопотання у якому він просив визнати підстави для відмови у наданні відповіді на поставлені запитання відсутніми та зобов`язати позивача надати відповіді на всі питання, які йому були поставлені у відзиві на позовну заяву. Ухвалою від 30 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ТзОВ «Терранова-Агро» Шевченко І.В. про визнання підстав для відмови у наданні відповіді на поставлені запитання відсутніми. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що 14 березня 2016 року між [PERSON] та ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» укладено договори оренди землі, строком на 7 років, зокрема №140 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 2,2233 га кадастровий номер 4623685400:01:000:0002, зареєстрований 03 травня 2018 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, № 141 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 1,7418 га кадастровий номер 4623685400:02:000:0020, зареєстрований 05 квітня 2016 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області, № 142 від 14 березня 2016 року на земельну ділянку площею 2,2018 га кадастровий номер 4623685400:02:000:1509, зареєстрований 01 вересня 2016 року державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Львівської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Пісківської сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області. Як вказує ВС у постанові від 18.04.2023 року в справі №357/8277/19, якою були уточнені правові висновки, викладені в постанові від 15.01.2020 року в справі № 322/1178/17, до 01.01.2013 року державній реєстрації підлягав договір оренди землі, після вчинення якої він відповідно набирав чинності. Надалі, у зв`язку з законодавчими змінами, законодавець запровадив державну реєстрацію права оренди. У межах справи №357/8277/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема, що договір оренди землі, укладений після 01.01.2013 року, є укладеним із моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов та після його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено сторонами, а не з моменту державної реєстрації права оренди. Таким чином, посилання позивача на момент державної реєстрації договорів оренди, що були укладені 14.03.2016 року, як на момент відліку строку дії договору, не можуть бути прийняті судом до уваги, а відтак 7-ми річний строк дії таких відліковується від дати їх укладення. Щодо посилань представника позивача на належне повідомлення про бажанням укласти договори оренди на новий строк, то слід вказати, що згідно з ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до покликань позивача на постанову Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, слід зазначити, що такий ґрунтується на нормах права, які діяли до 01 січня 2013 року. У відповідній постанові висновок щодо моменту укладення договору оренди здійснено з урахуванням редакції ч. 3 ст. 640 ЦК України, яка діяла до 01 січня 2013 року та передбачала, що договір оренди, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту реєстрації, а тому така не підлягає застосуванню у даній справі. В силу вимог ч. 3 ст. 640 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент укладення договорів оренди між позивачем та відповідачем [PERSON] станом на 2016 рік, визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У відповідності до п. 43 вищевказаних договорів, такі є укладеними та набирають чинності з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього у його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом. Законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі, передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою процедури і строків. Як вбачається з договорів оренди землі № 140, № 141, №142 від 14 березня 2016 року, то такі укладені між [PERSON] та ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» строком на 7 років, тобто припиняють свою дію 14 березня 2023 року. У відповідності до вимог законодавства орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця листом-повідомленням про укладення договору оренди землі на новий строк не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі, однак такий датується 03 березня 2023 року, а отже є таким, що надісланий з пропущенням строку встановленим законом. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Отже, при вирішенні спору між сторонами договору оренди землі щодо реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, суд має з`ясувати, зокрема, чи досягнуто між сторонами згоди щодо нових істотних умов договору. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 18 січня 2021 року у справі № 733/513/18 та від 29 червня 2022 року в справі № 692/531/21. Встановивши, що ТзОВ «Мрія Фармінг Львів» надіслало [PERSON] лист-повідомлення про укладення договорів оренди землі на новий строк пізніш, як за один місяць до закінчення строку дії таких договорів, суд приходить до висновку, що реалізація переважного права на поновлення договорів оренди землі позивача не було порушено, оскільки таким не дотримано процедури та строків встановлених ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Слід також зазначити, що направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала договори оренди землі з ТзОВ «Терранова-Агро» на більш вигідних для орендодавця умовах. За наведених обставин укладення в судовому порядку договору оренди землі за відсутності згоди власника земельної ділянки суперечить закону. Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд у справі № 692/531/21. У своїй постанові від 29 червня 2022 року Верховний Суд також зауважив, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed