Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася представник [PERSON] адвокат Дмитришина Т.І., за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності постраждалої особи - [PERSON] кв. [ADDRESS] . 2) заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] в кв. [ADDRESS] . 3) заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява мотивована тим, що заявниця є матір`ю [PERSON] . Заявниці на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровано троє повнолітніх осіб та одна неповнолітня. Під час спільного проживання з [PERSON] останній підіймав на [PERSON] руку, висловлювався нецензурною лайкою, принижував, вчинював психологічне насилля, намагався завдати їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявник викликала поліцію, що зафіксувала вказані обставини. Постійні конфлікти та приниження з боку [PERSON] стали підставою погіршення їхніх відносин. У повідомленні [PERSON] до [PERSON] від 08.11.2023 зазначали, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мають ніяких прав на проживання у вищевказаній квартирі, тому заявниця просить виселитись у строк з 09.11.2023 по 23.11.2023. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП від 21.11.2023, відповідно до якого приблизно о 22:40 у помешканні його матері ( [ADDRESS] ) останній відносно своєї матері [PERSON] вчинив домашнє насилля психологічного та фізичного характеру. Відносно [PERSON] також було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 21.11.2023 серії АА №038625, відповідно до якого приблизно о 22.40 год. у [ADDRESS] , [PERSON] відносно своєї матері [PERSON] вчиняє домашнє насилля психологічного та фізичного характеру. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника був винесений строком на 10 діб. Заходом термінового заборонного припису стосовно кривдника є заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Після вищезазначених подій, що відбувалися 21.11.2023 [PERSON] вимушена була цього ж дня, пізно ввечері покинути своє помешкання, що належить їй на праві особистої приватної власності, оскільки це загрожувало її життю та здоров`ю. З 30.11.2023 заявниця, постраждала від домашнього насилля, перебуває в кризовій кімнаті для постраждалих осіб від домашнього насилля. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Дмитришина Т.І. вимоги заяви підтримали, просили заяву задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заявниця [PERSON] суду пояснила, що у зв`язку із скрутними сімейними обставинами її сина [PERSON] , у 2013 році вона дозволила йому та його сім`ї проживати у належній заявниці на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , а сама стала проживати на дачі у Вінницькому районі. Згодом стан здоров`я заявниці став погіршуватися, у неї виникла необхідність часто відвідувати лікарів, здавати аналізи, тощо, у зв`язку з чим з дачі стало важко добиратися у місто. Крім того, її чоловік вживає алкогольні напої, ображає її, створює нестерпні умови для проживання на дачі, тому вона вирішила проживати у одній із кімнат в своїй квартирі, куди й переїхала. Це не сподобалося невістці заявниці, яка стала налаштовувати сина проти неї, внаслідок чого стали виникати конфлікти. Вказане змусило заявницю зняти з реєстрації свого сина [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . В черговий раз, [INFO] , стався конфлікт і син [PERSON] вирішив розібратися із матір`ю, яка просила його поговорити наступного дня, але син був напідпитку і наполягав на з`ясуванні відносин. Щоб не розбурхувати конфлікт, заявниця зачинилася в своїй кімнаті, але син вибив двері в кімнату, почав кричати на матір, ображати її нецензурними словами, погрожувати фізичною розправою, намагався завдати їй тілесних ушкоджень і заявниця дуже злякалася та викликала поліцію. Після чого на сина [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та видано йому терміновий заборонний припис строком на 10 діб. Заявниця відверто побоюється за своє життя та здоров`я, тому з 30.11.2023, як постраждала від домашнього насилля, перебуває в кризовій кімнаті для постраждалих осіб від домашнього насилля. З метою забезпечення власної безпеки, [PERSON] просила суд видати обмежувальний припис щодо свого сина [PERSON] , який вчинив відносно матері домашнє насильство. Заінтересована особа\~ [PERSON] \~до судового\~засідання не\~з`явився,\~хоча повідомлявся судом\~належним чином\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з довідкою від 06.12.2023, виданою ОСББ «Келецька 78-А» у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук) (а.с. 15 на звороті). 21.11.2023 [PERSON] було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №038625, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, а саме, 21.11.2023 о 22.40 год. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру. Термін дії термінового заборонного припису стосовно кривдника до 01.00 год. 02.12.2023. Заявниця [PERSON] з 30.11.2023 перебуває у кризовій кімнаті відділу «Служба Денний центр соціально психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознакою статі», де їй надається комплексна допомога (психологічних, соціально-побутових, соціально-медичних, інформаційних, юридичних та інших послуг) на безоплатній основі. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи доводи заявника суд зазначає наступне. Заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 06.12.2023, виданою ОСББ «Келецька 78-А» у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук). [PERSON] у вказаній вище квартирі не зареєстрований. Згідно термінового заборонного припису від 21.11.2023 винесеного стосовно кривдника [PERSON] , виданого органом поліції, заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою зазначено [PERSON] , яка постраждала від насильства психологічного характеру, яке чинилось [PERSON] . Станом на час винесення вказаного заборонного припису [PERSON] проживав у квартирі разом із [PERSON] . Враховуючи в сукупності встановлені фактичні обставини справи та надані докази, суд вважає, що [PERSON] може повторити домашнє насильство по відношенню до своєї матері [PERSON] . При цьому також суд враховує, що у ст. 3 Конституції України сформульовано принцип, за яким людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно із ст. 27, 28 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Суд вважає, що заявницею доведено належними доказами ризики повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно постраждалої особи - своєї матері [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому необхідно застосувати до [PERSON] запропоновані заявником спеціальні заходи протидії домашньому насильству, а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку. Застосування таких заходів в повній мірі відповідає інтересам [PERSON] , яка боїться свого сина, не бажає з ним бачитись та спілкуватись та відповідно заявниця боїться повторення неправомірних дій з боку [PERSON] . Вимоги заяви в частині усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності постраждалої особи - [PERSON] кв. [ADDRESS] не підлягають до задоволення, оскільки вказані вимоги підлягають доказуванню у позовному провадженні. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial