Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 14.11.2022 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 191819,19 грн., а також витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000,00 грн. та судовий збір. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, зокрема, що 10.03.2022 о 06.30 год. в с. Дмитрівка Дпіпропетровської області водій [PERSON] , який керував транспортним засобом ГА3 33021, д.н.з. [NUMBER] , не переконався в безпеці маневру, виїхав на полосу зустрічного руху та порушив вимоги знаку п. 2.5, внаслідок чого відбулася ДТП з транспортним засобом Mercedes-Benz 0350, д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого був водій ТОВ «Автотранссервіс» [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Було відкрите кримінальне провадження. Власником Mercedes-Benz 0350. д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 29.08.2022 судовим експертом Пилипенко О.С. було встановлено матеріальний збиток, нанесеного власнику Mercedes-Benz 0350, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого від дій ДТП становить 191819.19 грн., що підтверджується висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТ3 № 147С22 від 29.08.2022. Також, за проведення судовим експертом висновку експертного дослідження позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 4000 грн. Цивільно - правова відповідальність винної особи у ДТП особи, [PERSON] , який керував транспортним засобом ГАЗ 33021, д.н.з. [NUMBER] застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» на підставі полісу AP № 1777440, який діяв на дату ДТП. 18.04.2022 позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про відшкодування шкоди. Але, станом на сьогоднішній день заява про відшкодування шкоди залишена без розгляду. Отже, невиплачена відповідачем сума матеріальної шкоди складає 191819,19 грн. Також, на виконання вимог ст.134. п. 9 ч.3 ст.175 ЦПК України. позивач надає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: ??4000.00 грн. - витрати за проведення експертного дослідження; ??1918.20 грн. - сума судового збору за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням в підготовче судове засідання з повідомленням сторін (а.с. 67). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 витребувано з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» (адреса: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8), копію полісу АР №1777440, який діяв в момент ДТП 10.03.2022; витребувано з Слідчого управління ГУ НП в Дніпропетровській області копію постанови у відношенні [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.03.2022 о 06.30 год.; закрити підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою (а.с. 82-83). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 клопотання представника позивача адвоката Караканової Т.В. про витребування доказів задоволено; витребувано у Синельниківського міського відділу національної поліції України в Дніпропетровській області копію постанови у відношенні [PERSON] за фактом вчинення ним ДТП, яке сталося 10.03.2022 о 06.30 год. (а.с. 112). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Караканова Т.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Караканової Т.В., в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 127-128). Представник відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 74-75, 77, 79-80, 90, 91, 93-94, 102, 110, 114, 125, 133, 136), відзиву на позовну заяву до суду не подано. Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника відповідача та третіх осіб. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно змісту постанови заступника начальника СВ ВП №3 ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.04.2022 про закриття кримінального провадження №12022041380000059, 10.03.2022 приблизно о 07.00 год. [PERSON] , [INFO] , мешканець вул. Центральна, с. Чумаки, Синельниківського р-ну, Дніпропетровської області керуючі автомобілем марки «ГАЗ 3302» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автошляху М04 зі сполученням Знамяна-Луганськ-Ізварине, зі сторони м. Дніпро у напрямку м. Донецьк на відстані 150 м від населеного пункту с. Дмитрівка Синельниківського (колишнього Петропавлівського) району, Дніпропетровської області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з пасажирським автобусом Мерседес-Бенц 0350, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , 1969 року народження. Внаслідок ДТП пасажир а/м ГАЗ 3302 [PERSON] , [INFO] отримала травми несумісні з життям та загинула на місці, водій автомобіля а/м ГАЗ3302 [PERSON] доставлений до КНП «Першотравенська МЛ» у предагональному стані з тяжкою автодорожньою політравмою, після чого помер у приймальному відділенні. В діях водія ГАЗ 3302 [PERSON] вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, але останній загинув. Постановою заступника начальника СВ ВП №3 ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.04.2022 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12022041380000059 від 10.03.2022 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 117-118). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Mercedes-Benz 0350, державний реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 53). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «ГАЗ 3302» реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант» (а.с. 52). Відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №147С22 від 29.08.2022, матеріальний збиток, заподіяний власнику автобуса Mercedes-Benz 0350, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає 191819,19 грн. (а.с. 4-16). [PERSON] 07.10.2022 звертався до АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» із претензією від 03.10.2023 про виплату страхового відшкодування (а.с.35-36). Згідно абз.1-2 ст. п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодо вується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved