Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна представника [PERSON] , [PERSON] - адвоката Таргоній В.М. до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю.Позовна заява мотивована наступним. 02.01.2020 потяг [NUMBER] сполученням Ужгород-Одеса при прямуванні по головній колії № I станції Одеса-Головна на 1508 км пк4 скоїв наїзд на [PERSON] , [INFO] , яка від отриманих травм помер. Позивачі є дітьми померлого. Внаслідок смерті батька позивачам було заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду. Просили стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь позивачів по 200 00 грн. кожному в якості відшкодування моральної шкоди. Представником відповідача Рахнянською С.В. було надано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення проти даного позову представник відповідача зазначає про те, що потерпіла особа грубо порушив Правила безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених Міністерством транспорту України від 19.02.1998 року за № 54, залишався на коліях, не звертаючи увагу на гучні попереджувальні сигнали. А тому, таку його поведінку слід вважати саме умислом, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку, а саме потрапляння під поїзд Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то представник відповідача заперечив проти такої, з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими вона може підтвердити завдану їй моральну шкоду та розмір такої шкоди, зокрема, суду не надано судово - психіатричну експертизу, яка може бути доказом для визначення можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування з відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (65007, м. Одеса, вул. Мечникова, 53) матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020161470000010, зокрема, висновки судово-медичних експертиз, у разі закриття провадження - постанову про закриття кримінального провадження та інформацію у вигляді письмового документу або його копії, що підтверджують право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо на потяг №107 Ужгород - Одеса, а також інформацію у вигляді письмового документу або його копії щодо того, чи були наявні трудові відносини між машиністом потяга [NUMBER] Ужгород - Одеса, який 02.01.2020 року скоїв наїзд на гр. [PERSON] та АТ Українська залізниця. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року витребувано з відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ( 65007, м. Одеса, вул. Мечнікова, 53) належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження № 120201611470000010, зокрема копію висновків судово-медичних експертиз. Ухвалою суду від 10.02.2022 року витребувано від Акціонерного товариства "Українська залізниця" інформацію у вигляді письмового документу або його копії, що підтверджують право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо на потяг №107 Ужгород - Одеса, а також інформацію у вигляді письмового документу або його копії щодо того, чи були наявні трудові відносини між машиністом потяга [NUMBER] Ужгород - Одеса, який 02.01.2020 року скоїв наїзд на гр. [PERSON] та АТ Українська залізниця. 09.12.2021 до суду з Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшли копії матеріалів кримінального провадження № 120201611470000010 від 07.12.2020, в яких відсутній висновок СМЕ щодо причин смерті [PERSON] та результати закінчення досудового розслідування. На адресу Малиновського районного суду м. Одеси від представника позивачів, адвоката Таргоній В.М. надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду по суті без його участі. Ухвалою суду від 11.11.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивачі в судове засідання та представник позивачів Таргоній В.М. не з`явились. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвокат Рахнянська С.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12020161470000010 від 02.01.2020 суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. На підставі Наказу регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.12.2017 № 379-Н/Од та наказу начальника станції Одеса-Головна вид 03.01.2020 № 4 було створено комісію з розслідування аварії смертельного травмування сторонньої особи [PERSON] , [INFO] поїздом [NUMBER], сполучення Ужгород-Одеса, який стався 02.01.2020 в 14 год. 51 хв. по головній колії № I станції Одеса-Головна.Комісією складено Акт службового розслідування аварії Форми ЦРБО-2 від 08.01.2020. Згідно п.9 Акту Обставини випадку встановлено, 02.01.2020 о 14 год. 46 хв. машиніст поїзда [NUMBER] ( ВЛ80т № 1821 ТЧ-3 Козятин, ТЧМ-4 Жмеринка [PERSON] ) сполученням Ужгород-Одеса при прямуванні по головній колії № I на 1508 км пк4 станції Одеса-Головна (зупинкова платформа Одеса-Мала) при швидкості 34 км/год. застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на чоловіка похилого віку, який знаходячись на пішохідній доріжці між коліями № 1 та № II очікував відправлення з головної колії № II електропоїзда № 6414 (переходив колії з боку вулиці Люстдорфська дорога у бік вулиці Чернишевського) та на сигнали великої гучності, що подавалися, не реагував. Через незначну відстань наїзд не попереджено. Чоловіка смертельно травмовано. Відповідно до п.12 Акту Висновок комісії встановлено: розглянувши всі матеріали та пояснення причетних встановлено, що випадок смертельного травмування пов`язаний з порушенням потерпілим вимог п.п. 2.2. 2.3. 2.6 "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України", затверджених наказом Міністерства транспорту України №54 від 19.02.1998 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №1059 від 22.11.2007) зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 р. за № 193/2633. Постановою слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Г.Ю. Войтенка від 18.03.2020 року, закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діянні машиніста, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Положення статті 1193 ЦК України, про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Судом встановлено, що причиною нещасного випадку на залізниці стало недотримання Правил дорожнього руху потерпілим, при цьому машиніст поїзда [NUMBER] ( ВЛ80т № 1821 ТЧ-3 Козятин, ТЧМ-4 Жмеринка [PERSON] ) сполученням Ужгород-Одеса при швидкості 34 км/год. при виявленні пішохода, подав звуковий сигнал та застосував екстрене гальмування, однак уникнути наїзду не вдалось. Отже, між діями водія та наслідками, які настали в результаті ДТП є прямий причинний зв`язок, однак, відсутність у діях машиніста складу злочину, не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності. Таким чином, відповідач АТ «Українська залізниця», в силу вимог закону, несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини працівника вказаного товариства у її заподіянні. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 161/3557/19, провадження № 61-18595св19. Вирішуючи питання щодо розміру задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Із змісту позовної заяви вбачається, що доньки потерпілого [PERSON] у зв`язку із смертю батька, перенесли сильні душевні страждання та переживання, нервовий стрес через непоправну втрату близької людини. Враховуючи ту обставину, що джерелом підвищеної небезпеки, що належить відповідачу завдано моральну шкоду позивачу, суд приходить до висновку, що з АТ «Українська залізниця» слід стягнути на користь позивача суму в розмірі 50 000,00 гривень за завдану моральну шкоду. Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань, які було завдано позивачу внаслідок смерті чоловіка, факт порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд також враховує положення ст. 1193 ЦК України, так як, загибелі [PERSON] внаслідок ДТП, сприяла його власна необережність. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Позивачем [PERSON] до позовної заяви долучено договір замовлення від 05.01.2020 року, із зазначенням понесених витрат на поховання батька [PERSON] у сумі 12055,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди у розмірі 12055,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial