Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

18 вересня 2023 року, [PERSON] звернулася до Приморського райсуду м. Одеси з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09.09.2018 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області (актовий запис № 2245), в якому у них народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, посилаючись на те, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, з вересня 2022 р. сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати її свободам та інтересам та інтересам малолітньої дитини. Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 28.09.2023 р. вказані матеріали цивільного справи були передані за територіальною підсудністю до Овідіопольського райсуду Одеської області у зв?язку з реєстрацією місця проживання відповідача на території юрисдикції цього суду, ухвалою якого від 30.10.2023 р., на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 р., були прийняті до свого провадження з призначення справи до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 18,23-25). В судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши на електронну адресу суду заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити та розглянути справу без її присутності (а.с. 46). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомив, надіславши на електронну адресу суду заяву, в якій повністю визнав позов, та проханням про розгляд справи без його участі (а.с. 54). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 09.09.2018 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області (актовий запис № 2245), в якому у них народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, з вересня 2022 р. сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому, на думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивачки та малолітньої дитини. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки належать стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн., як підтверджені документально, про що просила позивачка у позові (а.с. 1).

Outcome: approved