Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просили: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частку кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивували тим, що квартира [ADDRESS] загальною площею 45,2 кв.м. належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 06 грудня 1999 року. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] звернулися до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що вказана квартира є спільною сумісною власністю, частки спадкодавців не визначені, а документи про виділення частки відсутні. Позивачі подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що кв. [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 06 грудня 1999 року, виданого Вишгородською міською радою та довідкою про нерухоме майно КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №27 від 11 січня 2022 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 05 травня 2011 року, після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частини вказаної вище квартири. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 10 квітня 2021 року, після смерті якого також відкрилася спадщина на належну йому частину вказаної квартири. З нотаріально посвідченого договору про поділ спадщини від 18 липня 2023 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що серед іншого майна, після смерті батька частина кв. [ADDRESS] належить [PERSON] 11 червня 2021 на підставі заяви позивачів державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №163/2021. 24 липня 2023 на підставі заяви позивачів державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №173/2023. З матеріалів вказаних спадкових справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті своїх батьків. Разом з тим, 18 липня 2023 року постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області Віричу О.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину кв. [ADDRESS] , яка згідно нотаріально посвідченого договору про поділ спадщин від 18 липня 2023 року повинна бути ним успадкована, оскільки у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 06 грудня 1999 року та довідці про нерухоме майно КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №27 від 11 січня 2022 року не визначена частка спадкодавців в спільному майні. 24 липня 2023 року постановою державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/8 частин кв. [ADDRESS] кожному, оскільки у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 06 грудня 1999 року та довідці про нерухоме майно КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №27 від 11 січня 2022 року не визначена частка спадкодавців в спільному майні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як вбачається з ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно роз`яснень даних у абз. 2 п.п. 12 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що зазначена вище квартира належить [PERSON] , [PERSON] та їхнім померлим батька [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відтак, у разі відсутності спору між співвласниками щодо рівності їх часток та за наявності презумпції рівності часток у спільній власності, частка кожного з них становить 1/4 від спільного майна. Таким чином, при оформленні спадкоємцем права на спадщину враховується рівність часток співвласників зазначених земельних ділянок. Отже,\~судом встановлено,\~що частка\~ [PERSON] \~у вказаній\~квартирі після\~смерті батька\~згідно нотаріально\~посвідченого договору\~про поділ\~майна від\~18\~липня 2023\~року становить 1/4 частини, а відтак належне йому нерухоме майно має бути ним успадковано за законом. Крім того встановлено, що частка померлої [PERSON] становить частини вказаної квартири, а відтак має бути успадкована позивачами за законом по 1/8 частини кожному. Оскільки позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право власності на спадщину за законом в позасудовому порядку, внаслідок відмови нотаріуса у видачі відповідних свідоцтв, визнання за ними права на спадкування відповідних частин вказаної квартири після смерті їх батьків має відбутися в суді. Відтак, після смерті [INFO] батька [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору про поділ майна від 18 липня 2023 року за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на частину квартири [ADDRESS] , а також після смерті матері 01 травня 2011 року [PERSON] за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом слід визнати за по 1/8 частини вказаної квартири кожному, що буде достатнім для визнання належних їм прав. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення майна. Відтак, заявлене позивачами право підлягає визнанню, а пред`явлений позов задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved