Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У вересні 2023 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеною заявою пророзірвання шлюбу, в якій просять суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 29 липня 2007 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 354 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 76) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 58). Свої вимоги сторони мотивували тим, що фактично шлюбні відносини припинені, починаючи з 28 липня 2023 року сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету подружжя, спільних покупок та інших спільних вкладень грошових коштів подружжя не здійснюють, спільного господарства не ведуть. Тому сторони звернулись до суду з спільною заявою та просять суд укладений між ними шлюб розірвати. Заявникиу судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали, та просили її задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявники уклали шлюб 29.07.2007 року, який зареєстровано Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 354, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У вказаному шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 76) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 58). Відповідно до Договору про визначення місця проживання дітей, участь батьків у забезпеченні умов життя, вихованні та утриманні дітей від 31.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3049, сторони домовились про визначення місця проживання спільних дітей, участь у забезпеченні умов їх життя та виховання тим з батьків, хто проживатиме окремо. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 109 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved