Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що [PERSON] \~28.10.2022\~року передав\~у власність відповідача грошові\~кошти в\~розмірі 2400,00\~дол.\~США,\~а останній\~зобов`язався їх\~повернути до\~05.06.2023\~року,\~що підтверджується\~розпискою.\~Проте у\~вказаний термін\~кошти не\~повернув.\~Оскільки [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань за договором позики, що порушує майнові права позивача, тому [PERSON] \~звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з [PERSON] на його користь 2400,00 дол. США заборгованості, 642,00 грн. трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, 171,32 грн. інфляції за весь час прострочення, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивача не з`явився, проте його представник подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~дійшов висновку,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що 28.10.2022\~року між позивачем\~та відповідачем\~було укладено\~договір позики\~та на\~підтвердження цього\~відповідачем була\~надана позивачу\~розписка,\~яка посвідчує\~факт передання\~позикодавцем визначеної\~грошової суми,\~відповідно до\~якої відповідач\~отримав від\~позивача грошові\~кошти у\~розмірі 2400,00\~дол.\~США та зобов`язався повернути позику в строк до 05.06.2023 року (без відсотків) (а.с. 15). Однак,\~відповідач [PERSON] станом на день звернення із позовною заявою до суду, не повернув кошти та ухиляється від виконання свого зобов`язання. В зв`язку з цим, [PERSON] 27.06.2023 року письмово звернувся до відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП У Вінницькій області у якому просив прийняти міри профілактичного характеру щодо [PERSON] , який взяв в борг грошові кошти та не повертає (а.с. 17-20). Розглянувши матеріали звернення керівником органу досудового розслідування було встановлено, що ознак кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, а відносини між особами являються цивільно-правовими (а.с. 21-22, 23). Зі змісту\~письмових пояснень [PERSON] від 29.06.2023 року, наявних у матеріалах перевірки, проведених за заявою [PERSON] та витребуваних судом, вбачається, що відповідач 28.10.2022 року взяв у боргу в [PERSON] 2400,00 дол. США. Через шість місяців останній прийшов до нього, та він написав йому розписку, в якій під його тиском вказав дату повернення 05.06.2023 року в присутності свідків. Але на сьогоднішній день він позивачу ще не повернув кошти, проте зобов`язується їх повернути до 13.06.2023 року. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що була передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18) у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оригінал розписки від 28.10.2022 року знаходився в позивача, тому наявність даної розписки в останнього свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики та порушення вимог ст. 1049 ЦК України. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за договором позики, яка станом на 07.12.2023 року становить 2400,00 дол. США. З приводу вимоги про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції за весь час прострочення, в порядку ст. 625 ЦК України, то вона задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, визначених\~ст. 625 ЦК України, в період воєнного стану є безпідставним. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1064,12 грн.\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial