Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У серпні 2020 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 0.2345 га та житлового будинку в [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який батько у 2015 році склав попередньо у Суховільській сільській раді на її ім`я, їй стало відомо, про наявний ще один заповіт складений її батьком у січні 2020 року на ім`я невідомої [PERSON] , тобто відповідачки. Вважає зазначений заповіт недійсним, оскільки заповідач ніколи не згадував про існування відповідачки, а тим більше про факт складення на неї заповіту. Зазначає, що тільки вона доглядала батька до смерті, лікувала його і батько їй казав, що заповіт складений тільки на неї. Позивачка вважає заповіт складений 08.01.2020 від імені її батька підробленим. Просить суд визнати заповіт недійсним. Ухвалою суду від 01.09.2020 справу було передано для розгляду до Залізничного районного суду м.Львова з огляду на те, що місцем вчинення заповіту є П`ята Львівська державна нотаріальна контора. 22.10.2020 ухвалою Залізничного районного суду м.Львова справу повернуто для розгляду в Городоцький районний суд Львівської області з мотивів знаходження спадкового майна в с. Суховоля. 23.10.2020 ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області відкрито загальне позовне провадження. Позивачка до суду не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] у письмовій заяві від 29.11.2023 просив суд здійснювати розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив розглядати справу у його відсутності. Представники третіх осіб просили розглядати справу у їх відсутності. Згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін попередньо висловлені, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статі 1257 ЦК України). Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України. Відповідно до частин першої-третьої статті 1247\~ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.1254 ЦК України ч.1- 7 заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що 12.08.2015 у Суховільській сільській раді Городоцького району Львівської області секретарем виконавчого комітету Суховільської сільської ради Городоцького району, Львівської області було посвідчено заповіт [PERSON] . Згідно з текстом заповіту останній зробив наступне розпорядження на випадок своєї смерті: все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] . У заповіті також вказано, що особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено (т.1 а.с.14). Крім того, встановлено, що 08.01.2020 державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт [PERSON] з якого вбачається, що останній зробив наступне розпорядження на випадок своєї смерті: все своє майно заповів [PERSON] . У заповіті зазначено, що особу заповідача [PERSON] встановлено, дієздатність перевірено, заповіт записаний зі слів [PERSON] (т.1 а.с.85). [PERSON] (заповідач) помер [INFO] (т.1 а.с.12). Відповідно до інформаційного повідомлення нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.82-85) матеріали спадкової справи та оригінал заповіту складеного [PERSON] 08.01.2020 вилучені слідчими органами. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи (т.2 а.с. 2-9) підписи від імені [PERSON] на оригіналі примірника заповіту, укладеного від імені [PERSON] 08.01.2020, посвідченого нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори та оригіналі примірнику заповіту укладеного від імені [PERSON] 12.08.2015 посвідченого секретарем виконавчого комітету Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області виконані однією особою. Такий висновок підтвердила і допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 13.11.2023 відповідачка [PERSON] суду показала, що заповідача вона доглядала, годувала його, одягала і складання заповіту на її ім`я [PERSON] було його волею. Сумнівів щодо дієздатності заповідача не виникало. З матеріалів кримінального провадження № 12020140180000166 від 06.04.2020 за зверненням [PERSON] з приводу підробки заповіту посвідченого нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 08.01.2020 від імені Бішка Л.Й., вбачається, що кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (відсутність складу кримінального правопорушення). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що заповіт складений 08.01.2020 відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, посвідчений нотаріусом, який перевірив дієздатність заповідача і з`ясував його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок його смерті. Нотаріусом дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема, послідовність всіх необхідних у даному процесі дій, і позивачем не доведено таких порушень даного процесу, які б мали наслідком недійсність заповіту. Отже, заповіт, який було складено від імені [PERSON] в даному разі 08.01.2020 на ім`я [PERSON] , скасовує повністю попередній заповіт складений 12.08.2015 на ім`я [PERSON] (ст.1254 ЦК України). Відтак, суд доходить переконливого висновку про недоведеність позовних вимог. Сама по собі та обставина, що заповіт складений на іншу особу, не є підставою для висновку про те, що заповідач не по своїй волі склав такий або підписи в заповіті підроблені. За наведених обставин суд відмовляє у задоволенні позову. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір покладається на нього та не підлягає розподілу.

Outcome: dismissed