Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0604 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі заяви про приєднання № 1096711/260916 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Банк відкрив відповідачу рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «зарплатний», та надав платіжну картку Masterсard Debit Standart та ПІН-конверт до неї. [PERSON] підтвердив, що отримав, ознайомився і погодився з Правилами користування кредитною карткою, Тарифами, які діють на дату підписання заяви. Позичальнику надано кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у сумі 17 000 грн з можливим подальшим збільшенням до 40 000 грн на строк 24 місяці з можливим продовженням на той самий строк. Строк кредиту встановлено на період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, складає 30 % річних та сплачується щомісячно. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, проте відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.08.2022 у нього утворилася заборгованість у загальній сумі 21 798, 32 грн. Представник АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило. Враховуючи вимоги даної норми закону, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 07.12.2023. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. \~ \~ \~ \~ 14.09.2016 [PERSON] підписав заяву № 1096711/260916 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у ПАТ «Державний ощадний банк України», позичальнику надано кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у сумі 17 000 грн з можливим подальшим збільшенням до 40 000 грн на строк 24 місяці з можливим продовженням на той самий строк. Строк кредиту встановлено на період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, складає 30 % річних та сплачується щомісячно. Згідно з п. 3.1 блоку 3 вказаної заяви, її підписанням клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на інтернет-сторінці банку та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. У відповідності до п. п. 3.4.1, 3.4.2 п. 3.4 блоку 3 заяви, банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надає платіжну картку типу MasterCard Debit Standart та ПІН-конверт до неї. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим станом на 17.08.2022 утворилася заборгованість на\~загальну суму 21 798 грн 32 коп, яка складається з: 16 964 грн 48 коп - заборгованість за\~основним боргом, 20 грн 31 коп - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 14,00 комісія, 385 грн 50 коп пеня за\~несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 1174 грн 04 коп 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 100 грн 50 коп - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 3044 грн 01 коп - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 95 грн 48 коп втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідач свого розрахунку заборгованості за кредитом, як і підтвердження відсутності у нього заборгованості, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру його заборгованості не надав, тобто відповідач не спростував факт наявності та розмір заборгованості за кредитом, чи порядок її нарахування. Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved