Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15.09.2003 року між ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір №8616142 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпровської області за адресою: [ADDRESS] . Проте боржник не виконав свої обов`язки споживача, в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . 20.06.2018 р. набули чинності ПРРЕЕ, і період розрахунку за спожиту електричну енергію було змінено. Відповідно, відповідач приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії, оскільки продовжував споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачалася на об`єкт, згідно умов нового договору та частково здійснював оплату споживчої енергії. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 21.04.2018 року по 21.01.2019 року у споживача за вищезазначеною адресою утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 11\~476,58 грн., яка на теперішній час не сплачена. Дана сума боргу розрахована відповідно до показників електролічильника та на підставі тарифів на електроенергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені постановами НКРЕ. На суму заборгованості позивачем були нараховані 3% річних у сумі 434,15 грн. та індекс інфляції у сумі 544,74 грн. продовження строку позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Карантин в Україні запроваджений з 12.03.2020 р. та був продовжений до 30.06.2023 р., з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 р. Під час дії карантину строки визначені\~ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, станом на теперішній час, у межах строку позовної давності заборгованість, яка утворилась з квітня 2018 р. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь\~АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 11\~476,58 грн., 3% річних у сумі 434,15 грн. та індекс інфляції у сумі 544,74 грн., а всього 12\~455,47 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник\~АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» зазначає про задоволення позовних вимог у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до судуне надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223\~ЦПК Україниу\~разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності донорм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив\~здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є правонаступником\~Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»\~та постачальником житлово - комунальних послуг, зокрема здійснює постачання електроенергії. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до\~ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає\~АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». 15.03.2003 р. між\~ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"\~(енергопостачальник) та [PERSON] (споживач було укладено договір про користуванн електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №8616142. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості. Відносини між фізичними особами та енергопостачальником до 20.06.2018 року були врегульовані\~Правилами користування електричною енергією\~для населення № 1357 від 26.11.99 року, з подальшими змінами і доповненнями, які втратили силу у зв`язку з набуттям чинності Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими\~постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Відповідно до п. 2.14 споживач зобов`язується своєчасно плачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 2.15 споживач зобов`язується вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку. Відповідно до п. 4.1 укладеного договору, оплата за спожиту електроенергію повинна бути здійснена Споживачем в 10 денний строк після закінчення розрахункового періоду. Проте боржник обов`язки споживача, в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , не виконав. 20.06.2018 року набули чинності ПРРЕЕ і період розрахунку за спожиту електричну енергію було змінено. Згідно з п 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку про обсяги поставленої, розподіленої та купленої енергетичної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяви-приєднань, плати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, через особистий кабінет в електронній формі. На роздрібненому ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно, споживач електроенергії [PERSON] який мешкає за адресою: [ADDRESS] приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії, оскільки продовжував споживати електричну енергію, (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачалася на об`єкт, згідно умов нового договору. Відповідно до пункту 2 частини першоїстатті 5\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(даліЗакон № 2189-VIII), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг: послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом (пункт 2 частини 2статті 6\~Закону № 2189-VIII). Статтями 7, 12, 13 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Частинами 2, 4 та 5 статті 20 Закону № 2189-VІІІ встановлено, що виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно частини третьоїстатті 57\~Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII\~(далі Закон № 2019-VIII), електропостачальник має право, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 42 ПРРЕЕ пункту 1 частини третьоїстатті 58\~Закону № 2019-VIII, споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Постановою ВСУ від 30.10.2013 року усправі 6-59цс13 визначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача відоплати послуг у повному обсязі. Пунктами 4.2, 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених\~Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312\~(далі Правила), послуги оператора системи оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Згідно пункту 5.5.5. Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний:користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; тощо. Згідно із зазначеними нормами законів, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у\~постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15\~та у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Відповідно до статті 509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першоїстатті 610\~ЦК Українипорушенням\~зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першоїстатті 612\~ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з наданим до суду розрахунком за спожиту електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] , за період з 21.04.2018 р. по 21.01.2019 р. наявна заборгованість у [PERSON] сумі 11\~476,58 грн., яка відповідачем не спростована. Крім того, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою\~(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина другастатті 549\~ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третястатті 549\~ЦК України). Згідно з частиною другоїстатті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої\~статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625\~ЦК, як\~спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 434,15 грн., інфляційних втрат в сумі 544,74 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другоїстатті 625\~ЦК України нараховується\~індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2\~ЦПК України). Згідност. 89\~ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12\~ЦПК України здійснюється\~на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81\~ЦПК України доказування\~не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 12\~Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні було встановлено з 12.03.2020\~року і було не одноразово продовжено, на даний час його продовжено до 30.04.2023 року. Позовна давність станом на 12.03.2020\~року не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Згідно частини першоїстатті 141\~ЦПК Українисудовий\~збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2684,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положеньст. 141\~ЦПК Українивважає\~можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved