Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Сердечнюк М.В. звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2007, в якому у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2013 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду позивач не оскаржував, оскільки вважав, що в змозі сплачувати аліменти в присудженому розмірі. Крім того, позивач був призваний на військову службу по мобілізації на час воєнного стану, отримував заробіток, з якого мав можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини. Однак, 11.09.2023 позивача було звільнено у відставку на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Крім того, під час проходження служби позивач отримав захворювання, зокрема йому було встановлено діагноз двобічний асептичний некроз голівок стегнових кісток ІV ст., двобічний артроз кульшових суглобів ІІІ ст. з помірним порушенням функцій, лівобічний сколіоз І ст. (4) поперекового відділу хребта без порушення функцій. У зв`язку з вказаним захворюванням позивачу необхідне оперативне втручання, яке коштує близько 400000 грн. Як зазначає представник позивача, вказані обставини свідчать про те, що на даний час у позивача склалось важке матеріальне становище, погіршився стан здоров`я, а відтак йому вкрай важко виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку. За таких підстав представник позивача просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на [PERSON] на утримання дитини з 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину з усіх видів його заробітку. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.10.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Частина 1 ст. 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.2007, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). В даному шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2013 року при його винесенні судом було враховані наступні обставини: матеріальне становище позивача, яка працює бухгалтером в КУ Могилів-Подільському районному медичному центрі ПМСД; матеріальне становище відповідача, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] в [ADDRESS] на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії водія відділення міжнародного співробітництва та прикордонно-представницької роботи; також відповідач позовні вимоги визнав та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. Разом з тим, на даний час в позивача склалось важке матеріальне становище, зокрема його було звільнено з військової служби, тобто з роботи з якої він отримував основний стабільний дохід. Крім того, погіршився стан здоров`я позивача та через хворобу останній потребує дороговартісного лікування, а тому розмір аліментів, встановлений вказаним рішенням суду, є для позивача надмірним та обтяжливим. Так, суд встановив, що згідно копії витягу з наказу начальника [INFO] Державної прикордонної служби України м. Могилів-Подільський № 564-ОС від 11.09.2023 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення сержанта [PERSON] , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « [INFO] » (тип Б) відділу прикордонної служби « [INFO] » (тип Б), звільненого з військової служби у відставку Збройних Сил України за підпунктом «Б) (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини четвертою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № 175/517 від 11.08.2023 госпітальна військово-лікарська комісія ВМКЦ ДПСУ м. Одеса провела огляд [PERSON] встановила діагноз двобічний асептичний некроз голівок стегнових кісток ІV ст., двобічний артроз кульшових суглобів ІІІ ст. з помірним порушенням функцій, лівобічний сколіоз І ст. (4) поперекового відділу хребта без порушення функцій та постановила висновок про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.14). Наявність вказаного захворювання у позивача також підтверджується копіями виписних епікризів № 1565 та № 1670, з яких вбачається, зо [PERSON] в період з 19.07.2023 по 28.07.2023 та 11.08.2023 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні клініки хірургії ВМКЦ ДПСУ м. Одеси з вказаним вище діагнозом (а.с. 12, 13). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що змінилось його матеріальне становище та погіршився його стан здоров`я і розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішенням суду від 03 грудня 2013 року є для нього надмірним. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~183\~ЦПК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, законодавцем встановлений мінімальний гарантований безспірний розмір частки від заробітку (доходу) аліментів, що сплачується на одну дитину - 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з військової служби свідчить про зміну матеріального стану позивача, при цьому, погіршення стану здоров`я також впливає на матеріальний стан платника аліментів в порівнянні з його станом здоров`я та матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу. Вказане, відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо викладених обставин. Таким чином, суд, враховуючи наведені вище обставини, приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів з 1/3 частини всіх видів доходу, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісяця буде розумним та не суперечитиме нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав відповідача та неповнолітньої дитини, а відтак позовні вимоги необхідно задовольнити частково. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: partial