Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

29.06.2023 року [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 січня 2007 року між ним, в особі представника Шушняєва Романа Миколайовича, діючого за нотаріально посвідченою довіреністю серії ВАМ № 637470, зареєстрованої за № 6847 від 26.08.2003 року, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» в особі генерального директора Кирилюка Олега Павловича було укладено Договір оренди земельної частки (паю), який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 690 від 22.06.2007 року. Відповідно до умов даного Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів, вартістю 20 331 грн. 47 коп., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Відповідно до п. 2.3. Договору, даний договір було складено Сторонами терміном на 50 (п`ятдесят) років. Початок дії 01 січня 2007 року, закінчення 31 грудня 2056 року. Як вбачається з п. 2.2. зазначеного Договору, за користування вказаною в Договорі земельною часткою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 2 (два) відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 406 (чотириста шість) грн. 80 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Дана земельна частка (пай) належала позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 2-2277. В подальшому позивач разом з братом, який є співвласником зазначеної частки (паю) приватизували зазначену вище земельну частку (пай), виділивши в натурі земельні ділянки площею 2,7879 га (кадастровий номер 4825481800:03:000:0668), 1,0816 га (кадастровий номер 4825481800:03:000:0669), 0,2368 га (кадастровий номер 4825481800:01:000:1306) та 0,0171 га (кадастровий номер 4825481800:01:000:1304). При цьому сторони зазначеного вище договору оренди земельної частки (паю) не вносили жодних змін з даного питання до діючого Договору, та будь-яких інших договорів відносно новоутворених земельних ділянок не укладали. У зв`язку з тим, що під час укладання правочину, належний [PERSON] примірник договору, відповідачем не надавався, 22 травня 2023 року представником позивача, було направлено до Відділу № 4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області адвокатський запит № 100, яким адвокат просив надати належним чином завірену копію зазначеного вище Договору. За результатами розгляду адвокатського запиту, 26.05.2023 року відділом було надано відповідь № 1220/22-23, якою повідомлено, що дійсно між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено Договір оренди землі та було надано копію даного Договору. Відповідачем не лише не було надано під час укладання належного позивачу примірнику Договору, а й протягом часу його дії, він систематично порушував його умови в частині своєчасної сплати орендної плати. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати у розмірі, що визначений Договором оренди землі. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань передбачених вимогами закону та договору, що виразились у не сплаті суми орендної плати у встановлений договором термін та розмір, в чому вбачається порушення законних прав та інтересів орендодавця власника земельної ділянки та можливість настання негативних наслідків. Відповідно до ст. 61 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Положення ст. 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавлення права володіння земельної ділянки і відшокодування завданих збитків. Відповідно ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є несплата податку або орендної плати. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У свою чергу пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладені обставини, несплата відповідачем орендної плати у визначені договором строки за період з 2007 року по сьогоднішній день свідчить про систематичність цього порушення, а відтак є підставою для розірвання Договору оренди землі від 01.01.2007 року. Ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення умов стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України Про оренду землі). З огляду на викладене позивач вважає, що Договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем, підлягає розірванню у зв`язку з істотним порушенням орендарем умов договору щодо несвоєчасної сплати орендної плати. Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Від представника ТОВ "Агрофірма Корнацьких" надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність та відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач звертає увагу суду на той факт, що Позивач обізнаний про нарахування орендної плати по Договору оренди земельної частки (паю), оскільки не заперечує цей факт у позовній заяві, а лише порушує питання щодо своєчасної її сплати. При цьому, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вживалися заходи щодо отримання Позивачем орендної плати, так листом №600/юр від 05.11.2021 року попросило Позивача надати ІВАN номер (UА….) для перерахування орендної плати, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. При цьому у даному листі було зазначено про інший спосіб отримання орендної плати, та залишено контактний номер телефону спеціаліста ТОВ «Агрофірма Корнацьких», проте, Позивачем було проігноровано запропоновані ТОВ «Агрофірма Корнацьких» способи отримання орендної плати. У 2022 році ТОВ «Агрофірма Корнацьких» здійснювало публікацію у засобах масової інформації «Прибузький вісник». Також у відзиві відповідач приводить текст рішення Миколаївського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у справі №479/227/22, у подібних правовідносинах, в якому судом зроблено висновок про те, що несплата орендної плати сталася внаслідок недобросовісної поведінки позивача через неотримання орендних платежів, незважаючи на те, що орендарем вживались заходи щодо виплати орендної плати позивачу. Відповідач зазначає, що орендна плата за 2015-2021 роки була сплачена уповноваженому представнику Солтановського Г.В. по нотаріальній довіреності, оскільки Позивач не отримував її та не реагував на вижиті ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заходи щодо її виплати. З огляду на викладене відповідач вважає, що Позивач умисно створював умови щодо дострокового розірвання Договору оренди земельної частки (паю). Також відповідач звернув увагу суду на те, що Договір оренди земельної частки (паю) був укладений сторонами 01 січня 2007 року, Позивач вказав своїм місцем проживання [ADDRESS] . Натомість, зміст копії паспорту громадянина України Позивача, доданий до позову, свідчить що з 2020 року зареєстрованим місцем проживання є місто Одеса. Поряд з цим при поданні цього позову Позивачем вказано ще іншу адресу: [ADDRESS] Натомість, інформація про виконання Позивачем обов`язку з повідомлення орендаря про зміну свого місця проживання у матеріалах даної справи відсутня. Відтак, ТОВ «Агрофірма Корнацьких», як боржник, не мало можливості виконати належним чином свого обов`язку за Договором оренди земельної частки (паю), у зв`язку з ухиленням Позивача, як кредитора від повідомлення ТОВ «Агрофірма Корнацьких», як боржника про зміну місця проживання. Зазначене твердження підтверджується правовим висновком Миколаївського апеляційного суду, викладеного у постанові від 12 квітня 2023 року по справі № 484/2962/22. Представник позивача надав заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Матеріалами справи підтверджено факт укладення між сторонами 01 січня 2007 року Договору оренди належної позивачу земельної частки (паю). Судом, за клопотанням сторін було витребувано інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про доходи за період з 01.01.2007 року по 31.12.2022 року фізичної особи [PERSON] . З вказаної інформації вбачається, що з 2016 по 2022 рік відповідач лише нараховував, але не виплачував позивачу орендну плату. Лише у лютому 2022 року відповідач виплатив позивачу 13967,32 грн. орендної плати за попередні роки. У грудні 2022 року відповідач нарахував, але не виплатив позивачу орендну плату в сумі 1938,62 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пп. "в" частина 1). Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Пунктом 2.2 спірних договорів оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає, що внесення орендної плати є грошовим зобов`язанням саме відповідача, а тому саме він має докладати зусиль для його виконання. Орендодавці, відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" мають лише право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання. Отже, саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку до 26 грудня протягом 2016 - 2022 років, хоча, як зазначено вище нараховував позивачу орендну плату і виплатив її лише у 2022 році. Крім того відповідач, вже після виплати заборгованості за минулі роки, знову порушив зобов`язання по своєчасній виплаті орендної плати, та не виплатив у грудні 2022 року орендну плату. Посилання відповідача на практику Миколаївського апеляційного суду суд вважає не доречним, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 537 Цивільного кодексу України боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобовязання, ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Порушення відповідачем умов договорів щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки орендодавець внаслідок такого порушення значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. З огляду на все вищенаведене вимоги про розірвання спірного договору оренди землі цілком законні та обґрунтовані. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Outcome: approved