Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», на виконання своїх зобов`язань надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії, але вони не виконують свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, мають заборгованість. Позивач посилається на те, що відповідачі з 2010 року є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину, а тому повинні нести обов`язки стосовно утримання житла, зокрема - сплати комунальних послуг. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання за вказаною адресою за період з 01.10.2010 по 01.02.2023 в розмірі 53369,86 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Процесуальні дії у справі. 12.07.2023 позовна заява надійшла до суду. 24.07.2023 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. 21.08.2023\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням позивача витребувано докази у справі. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, зокрема відповідачів через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» надає послуги з постачання теплової енергії. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 321353608 від 30.01.2023 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності (кожній по 1/3 частки) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих 03.06.2010 П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою /а.с.7-8, 33/. Належність квартири на праві спільної часткової власності Відповідачам підтверджено також наданими нотаріусом копіями свідоцтв про право на спадщину від 03.06.2010 №№ 1016, 1018, 1020, 1022 та 1024 /а.с.66-76/. Отже, судом встановлено, що відповідачі є співвласниками власниками квартири, і відповідно є споживачами послуг, які надає позивач, але оплату за надані послуги не здійснюють, у зв`язку з чим має заборгованість. За розрахунком позивача, заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2010 по 04.11.2021 складає 42925,98 грн.; за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.02.2023\~ 10145,67 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.02.2023 298,21 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідним розрахунком, який відповідачами не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачами зобов`язань з оплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами, приписами ст.525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. З часу набрання чинності цим Законом, споживачам встановлено плату за абонентське обслуговування, згідно з п.11 ч.1 ст.1 якого - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.\~ Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 ч.2 ст.7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (норма ч.1 ст.1218 ЦК). Згідно з\~нормою ч.4\~ст.319\~ЦК України,\~власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК). Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов наступного висновку. Відповідачі прийняли у спадщину квартиру за адресою: [ADDRESS] , є співвласниками вказаного нерухомого майна, кожному з яких належить по 1/3 частки у праві власності, але не виконують покладені на них законом обов`язки з утримання житла, послуги, що надаються позивачем, не оплачують, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з усіх відповідачів на його користь загальної суми заборгованості. При цьому, суд вважає, що заборгованість підлягає не солідарному стягненню, а стягненню пропорційно розміру частки кожного співвласника у нерухомому майні. Оскільки частки відповідачів у праві власності є рівними (кожному належить по 1/3 частки квартири), то заборгованість підлягає стягненню порівну з кожного відповідача у розмірі 1/3 частки. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню порівну на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у загальному розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial