Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

28.09.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 02.10.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 1047, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких являється неповнолітнім [PERSON] , [INFO] який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені у 2019 році через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Фактично шлюб носить формальний характер. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Спір, щодо розподілу спільного майна подружжя, відсутній. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1047 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких являється неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 08.07.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 579 (а.с. 9). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, визначення місця проживання дитини, не має. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved