Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 014/0682/82/0069408 про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 04.03.2014 у розмірі 121155,50 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог зазначає, що 04.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір № 014/0682/82/0069408 про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування. За умовами договору банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 48201,91 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 04.03.2020 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 38,3%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти. Відповідач неналежно виконував зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 26.06.2019 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право грошової вимоги ТОВ «Вердикт капітал», про що укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-9, у тому числі і за кредитним договором № 014/0682/82/0069408 від 04.03.2014. Таким чином, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до [PERSON] і до нього, як до нового кредитора, перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні. Заборгованість станом на 18.01.2023, відповідно до наданого розрахунку, становить 121155,50 грн, з яких: 35723,93 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8798,39 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 48806,32,00 грн - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, заборгованість з пені - 18054,79 грн., нараховані 3% річних-2859,87грн., та втрати від інфляції - 6912,24 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 29.06.2023 до суду надійшло клопотання позивача про залучення ТОВ «ДЕБТ ФОРС» в порядку ст. 55 ЦПК України, оскільки 09.03.2023 позивач - ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» право вимоги, яке 30.05.2023 відступило право вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Відтак, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу кредитора та права вимоги до боржника. Вказане клопотання судом задоволено у судовому засіданні. Представник позивача Змієвська Т.П. позовні вимоги підтримала та просила задоволити у повному обсязі, визначеному позивачем та правонаступника якого вона представляє. Відповідач у судове засідання на з`явився. Представник відповідача [PERSON] заперечував щодо позовних вимог, оскільки його довіритель повністю виконала зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал», на підтвердження чого надала квитанції. Зазначає, що борг за тілом кредита нараховано невірно, оскільки кредит взято у сумі 48201,91 грн., відповідачем погашено 17695,32 грн., оскільки позивачами не було враховано 1000 грн., сплачених згідно квитанції № 9 від 01.03.2016, яка ним була долучена 30.03.2023 після отримання позову. Відтак залишок по тілу кредиту має складати 30506,59грн., тому автоматично, зменшується сума нарахованих від залишку заборгованості по тілу кредита 3 % річних та інфляційні. Вважає непідтвердженими нарахування 18054,79 грн. пені, тому, що згідно розрахунку, долученого до позовної заяви пеня нарахована у розмірі 17258,56 грн. Оскільки ні відповідачу, ні суду не надано графік погашення кредиту, яким чином відбувалося нарахування боргу є незрозумілим, відтак, сторона відповідача має серйозні сумніви щодо правильності нарахування заборгованості за договором і стверджує, що наданий розрахунок є необгрнутованим. Крім того, зважаючи на те, що відповідачем сплачено разом 95 141,07 грн. за кредитом, з яких 17695,32 грн. повернуто тіла кредита та 77124,60 грн. - процентів, просить суд на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки, оскільки та обставина, що відповідачем повернуто кредиту у сумі що удвічі перевищує розмір отриманих коштів має істотне значення, а тому, відповідно до положень ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може зменшуватися судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Також, з посиланням на судову практику, зазначену у Постановах Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс18) від 28.03.2018, № 310/11534/13-ц (провадження4-154 цс18) від 04.07.2018, № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318 цс18) від 31.10.2018 просить врахувати, що після завершення строку кредитування, який минув 04.03.2020, позивач втратив право нараховувати проценти за кредитом, так як відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець вправі на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок яких встановлюється договором. Тому вимога абз.2ч.1ст. 1048 ЦК України щодо виплати процентів до дня повернення позики може застосуватися у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідач отримав кредит, який мав сплатити у повному обсязі до 04.03.2020 року та сплатити проценти у вигляді ануїтетних платежів. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор мав право стягнути борг по несплаченим процентам за користування кредитними коштами до 04.03.2020 року, а після закінчення цього строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені законом проценти. Таким чином, позивач подавши розрахунок заборгованості, включив період з 05.03.2020 по 17.01.2023, який виходить за межі строку кредитування, тому вимога про стягнення з відповідача 48806,32 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом по 17.01.2023 є безпідставною та задоволенню не підлягає. А також, до цього, посилаючись на положення ст. 514 ЦК України, якою передбачено що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах , що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, обсяг прав нового кредитора обмежений виключно правом вимоги у межах боргу відповідача на суму 44522,32 грн. та 18054,79 грн. пені, як це передбачено п. 2.3 Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-9 від 26.06.2019. В силу, ст.514 ЦК України і умов договору, позивач не набув права здійснювати нарахування та стягнення процентів після 26.09.2019. Суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення представника відповідача, як такі, що були ним озвучені в судовому засіданні, оскільки в них міститься математичний розрахунок заборгованості відповідно до викладених в судовому засіданні заперечень та, водночас, ним не долучаються будь-які інші докази, які мали би подаватися у визначений процесуальним законом строк. А тому такі письмові пояснення, в даному випадку, можуть бути долучені до матеріалів справи. Ухвалою суду від 13.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача та здійснено перехід до розгляду цивільної справи за позовом порядку загального позовного провадження. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи приходить до наступного висновку. Спірні правовідносини виникли між сторонами по справі з відносин по кредитуванню та регулюються нормами ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0682/82/0069408, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 48201,9 грн. (п.1,1,1 договору) строком на 72 місяці (п. 1.1.6. договору) з кінцевим терміном його повернення 04.03.2020 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, які сплачуються у складі щомісячного ануїтетного платежу та розраховуються виходячи з процентної ставки -38,3% річних (п. 2,1 та п.1.1.8 договору). Розмір щомісячного платежу -1717,27 грн. (Умови кредитування, а.с. 14 т.1). Договір укладений в письмовій формі та підписаний відповідачем ( а.с. 7-11 т.1). Підтвердженням укладення відповідачем договору є також заповнена анкета заява на кредит №06820069408 від 27.02.2014 року, яка містить особисті дані відповідача, а також розмір кредиту та строк такого кредитування . (а.с.12 т.1). Факт перерахування кредитних коштів відповідачу останнім не заперечується та крім того, підтверджується випискою по рахунку на [PERSON] за здійсненими операціями (платежами) за період з 04.03.2014 по 26.06.2019 (а.с. 23-56 т.1) 26.06.2019 року між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт - Капітал" укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги ТОВ "Вердикт - Капітал". Згідно реєстру боржників за договором відступлення до ТОВ К "Вердикт - Капітал" перейшло право вимоги за кредитним договором №014/2682/0069408 укладеного з [PERSON] (а.с.66-69 т.1). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №014/2682/0069408, станом на 18.01.2023 заборгованість становить 121155,50 грн, яка складається з наступного: 35723,93 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8798,39 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 48806,32,00 грн - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, заборгованість з пені - 18054,79 грн., нараховані 3% річних-2859,87грн. та втрати від інфляції - 6912,24 грн. 09.03.2023 між ТОВ "Вердикт - Капітал" та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 09-03/23, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт - Капітал" відступило право вимоги ТОВ «Кампсіс Фінанс» (а.с. 167-187 т.1). Згідно витягу з реєстру боржників за договором відступлення до ТОВ «Кампсіс Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №014/2682/0069408 укладеного з [PERSON] (а.с.206,208 т.1). 30.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 30-05/23, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (а.с.188-205т.1). Таким чином, згідно витягу з реєстру боржників за договором відступлення до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право вимоги за кредитним договором №014/2682/0069408 укладеного з [PERSON] (а.с.207,209 т.1). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно, до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено Параграфом 2 Глави 71 ЦК України ЦК України або не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому суд враховує, що неодноразово відбулась заміна кредитора - до позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт - Капітал" перейшли права ПАТ «Райффайзен банк Аваль». В подальшому, ТОВ "Вердикт - Капітал" відступило право вимоги ТОВ «Кампсіс Фінанс», яке в свою чергу, відступило право вимоги до відповідача [PERSON] ТОВ «Дебт Форс». Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже, ТОВ «Вердіикт капітал», ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» отримували право вимоги за договорами про відступлення лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. Відтак, відповідно до ст. 1048 ЦК України, право на нарахування відсотків за кредитом минувало 04.03.2020, оскільки вони були нараховані у вигляді ануїтетних платежів, за якими щомісячні платежі здійснюються рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору і їх особливістю є те, що на початку сплати кредиту в такому платежі переважає відсоток і менше сама сума кредиту, а надалі - сума відсотку зменшується та більше погашається сума кредиту. Проте, при відступленні права вимоги нові кредитори набули право на стягнення грошових коштів, згідно положень ст. 625 ЦК України у вигляду 3 % річних та інфляційних втрат. У зв`язку з цим, суд погоджується із запереченнями представника відповідача, що сума відсотків за користування кредитом - 48806,32 грн., нарахована до стягнення за період з 05.03.2020 по 17.01.2023 безпідставно. Доводи представника відповідача, що підтверджені квитанціями внесення коштів за кредитним договором і, зокрема, з врахуванням квитанції № 9 від 01.03.2016 на 1000 грн., не були спростовані представником позивача, шляхом надання належних та допустимих доказів ( розрахунок заборгованості також не спростовує встановлену обставину), а отже, суд має підстави вважати, що в рахунок оплати тіла кредиту [PERSON] сплачено 17965,32 грн. (а.с.133 т.1) Звідси, залишок по тілу кредиту має становити не 35723,93 грн., а 30236,59 грн. (48201,91-16965,32 -1000,00=30236,59). З огляду на такий розрахунок, розмір 3 % річних від суми боргу за тілом кредиту має складати 2420,58 грн. та інфляційні втрати - 5850,50 грн. Відповідачем [PERSON] подано заяву від 13.04.2023, згідно з якою вона просила долучити до матеріалів цивільної справи банківські квитанції на оплату нею зобов`язання за кредитним договором (а.с.122-147 т.1). Крім того, враховуючи, що відповідачем отримано кредитні кошти в сумі 48201,91 грн., повернуто 95141,07 грн., суд на підставі положень ст. 551 ЦК України вважає можливим зменшити розмір неустойки до розміру, згідно обгрунтувань представника відповідача -1000 грн., враховуючи те, що за правилами внесення ануїтетних платежів першочергово відбувається погашення саме нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а вже в подальшому - погашення за тілом кредита. Крім того, дійсно на момент першого уступлення права вимоги від банку до ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість по пені зазначена у розмірі 17258,26 грн. (а.с. 22 т.1), а розрахунку її збільшення до розміру 18054,79 грн. позивач суд не надав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Жоден з доказів не має для суду наперед визначеної сили. Відповідно до принципу змагальності, закріпленому у ст.ст.12,81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що докази є достатніми ті, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на долучені квитанції та обгрунтування представником відповідача своїх заперечень, суд вважає, що останні заслуговують на увагу та повинні бути враховані судом, оскільки лишись неспростованими. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 30236,59 грн. за тілом кредиту, 8798,39 відсотки за кредитом, 2420,58 -3 % річних та 5850,50 грн. інфляційних втрат. Крім того, 1000, 00 грн. нарахованої пені, що в загальні сумі складає 48306,06 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача на правову допомогу у сумі 20000 грн. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога ТОВ "Вердикт капітал" надавалась адвокатським об`єднанням "Ліга Ассістанс" на підставі укладеного 03.01.2023 року договору про надання правничої допомоги № 03-01/2023, заявки про надання правничої допомоги № 119 від 05.01.2023 року та витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року. У зв`язку з відступленням права вимоги ТОВу «ДЕБТ ФОРС», а також його вступу у справу відбувся перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав. Таким чином, має місце - процесуальне правонаступництво в результаті заміни кредитора у зобов`язанні. Цивільне процесуальне правонаступництво може бути тільки загальним (універсальним), оскільки правонаступник повністю замінює собою правопопередника у всьому об`ємі його процесуальних прав і обов`язків. Допускається на будь-якій стадії цивільного процесу. З моменту вступу до процесу правонаступник набуває всі процесуальні права і обов`язки свого правопопередника. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Отже, частково задовольняючи вимогу про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» витрат на правову допомогу, суд виходить із умов договору від 03.01.2023, зокрема його предмету, обов`язків адвокатського об`єднання, відповідно до яких передбачено участь у підготовці та юридичному оформленні договорів з клієнтом та юридичними особами (а не лише відповідачем у цій справі), допомогу в організації контролю за їх виконанням, узагальнення та аналіз практики, надання довідок, висновків з правових питань, що виникають у клієнта в процесі діяльності (тобто, має місце виконання робіт, не пов`язаних із розглядом цієї справи), беручи до уваги заявку на надання юридичної допомоги № 119 від 05.01.2023, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023, яким підтверджується погоджене надання послуг між сторонами договору у відповідності до заявок суд вважає підтвердженим факт надання та оплати послуг у цій справі на загальну суму 9000 грн. (а.с. 95-105 т.1). З огляду на викладене, суд зазначає, що долучене до договору про правову допомогу платіжне доручення № 0358540000 від 17.01.2023 на суму 44000 грн. саме по собі не може слугувати підтвердженням фактичного надання послуг про правову допомогу на суму 20000 грн. у даній справі. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9000 грн. витрат на правничу допомогу. Як вбачається з платіжного доручення №0359260004 від 25.01.2023, долученого позивачем до матеріалів справи ТОВ "Вердикт капітал" сплатило судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1070,14 грн. На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України,

Outcome: partial