Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим у подальшому до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПАТ «НЕК «Укренерго»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , посилаючись на те, що згідно наказу Державного підприємства «НЕК «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго») від 25 червня 2018 року № 455-к, він з 26 червня 2018 року був переведений на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону ДП «НЕК «Укренерго». Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2019 року №321 ДП «НЕК «Укренерго» було перетворено в ПАТ «НЕК «Укренерго». Згідно наказу ПАТ «НЕК «Укренерго» від 25 вересня 2019 року №1380к він був переміщений на посаду начальника до відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11). Наказом голови\~правління ПАТ\~«НЕК «Укренерго»\~від 06\~липня 2022\~року №290\~«Про скорочення\~штату» посада\~начальника відділу\~правового забезпечення\~Південного регіону\~Департаменту договірної\~та претензійно-позовної\~роботи Дирекції\~з правових\~та регуляторних\~питань (робоче\~місце -\~м.\~Одеса,\~вул.\~Коблевська,\~11)\~була виведена\~з 18\~липня 2022\~року зі\~штатного розпису\~керівників,\~професіоналів,\~фахівців,\~технічних службовців,\~робітників та\~непромислового персоналу\~НЕК «Укренерго»,\~але не\~раніше 2\~(двох)\~місяців з\~дня попередження\~працівника,\~посада якого\~підлягає скороченню;\~попереджено працівника, посада якого підлягає скороченню, про наступне звільнення та запропоновано, за наявності вакантних посад, переведення на іншу роботу. 10 серпня 2022 року у зв`язку із скороченням штату на підставі наказу НЕК «Укренерго» від 06 липня 2022 року №290 «Про скорочення штату» він був попереджений про виведення його посади зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу ПАТ «НЕК «Укренерго» та повідомлено, що у разі відмови від переведення на іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю або у зв`язку з її відсутністю його буде звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням ст. 49-2 КЗпП не раніше, ніж за два місяці після ознайомлення та отримання попередження. Наказом директора з управління персоналом Дирекції управління персоналом ПАТ «НЕК «Укренерго» від 07 грудня 2022 року №1755-к він був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників. Вважає, що в основу наказу №1755-к від 07 грудня 2022 року про його звільнення покладений наказ НЕК «Укренерго» від 06 липня 2022 року, який в якості підстави скорочення посади начальника відділу правового забезпечення Південного регіону містить посилання на організаційну структуру НЕК «Укренерго», затверджену протоколом засідання правління НЕК «Укренерго» від 28 липня 2021 року №30/2021. При цьому, відділ правового забезпечення Південного регіону здійснював діяльність як до затвердження (28 липня 2021 року) згаданої організаційної структури НЕК «Укренерго», так і після. Він як керівник цього структурного підрозділу здійснював роботу, в тому числі по правовому супроводженню діяльності НЕК «Укренерго» в Південному регіоні як до затвердження згаданої організаційної структури НЕК «Укренерго», так і після. Посада керівника структурного підрозділу нерозривно пов`язана зі структурним підрозділом. Зазначав, що відділ правового забезпечення Південного регіону продовжував працювати і після 28 липня 2021 року, а також продовжує працювати і після його звільнення. Стверджував, що його звільнення здійснено з підстав скорочення посади начальника відділу правового забезпечення Південного регіону, якого не відбулось, оскільки після його звільнення, на посаді начальника відділу правового забезпечення працює інша особа, а саме [PERSON] , який на підставі наказу від 09 листопаду 2021 року №1616-к без зазначення правових підстав був переведений з посади провідного юрисконсульта відділу на посаду начальника відділу. Тобто, на ту саму посаду, яку обіймав він з 01 жовтня 2019 року на підставі наказу НЕК «Укренерго» від 25 вересня 2019 року №1380-к. Вказував, що з відповіді НЕК «Укренерго» від 31 січня 2022 року №З-10036 на його звернення від 09 січня 2022 року вбачається, що переведення [PERSON] на посаду начальника відділу пов`язано «з новою узгодженою штатною розстановкою». Отже, такі дії НЕК «Укренерго» призвели до роботи в одному структурному підрозділі одночасно двох осіб на одній посаді. При цьому керівник Департаменту на протязі 2022 року одночасно доручав виконання одних і тих же завдань по Південному регіону йому, як начальнику відділу правового забезпечення Південного регіону, так і [PERSON] . Крім того, було погодження ним документів, як начальником відділу, так і [PERSON] . Крім того, в погоджувальному листі зазначалися їх посади, як «начальник відділу правового забезпечення Південного регіону». Зазначав, що з моменту призначення [PERSON] на посаду начальника відділу правового забезпечення, з боку керівника Департаменту були створені для нього несприятливі умови праці, які іноді межували із психологічним тиском, а саме йому стали затримувати виплату премій, пропонували перевестися на нижчу посаду - посаду провідного юрисконсульта, а можливо і звільнення з роботи. Всі ці обставини стали причиною того, що він вимушений був звернутися з цього приводу на адресу члена правління [PERSON] . Крім того, про початок процедури його звільнення йому не було відомо, оскільки з наказом НЕК «Укренерго» від 19 липня 2022 року №688-к «Про наступне вивільнення» він не був ознайомлений, тому за його думкою, НЕК «Укренерго» в порушення вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП не розпочало процедуру його вивільнення. За таких обставин, вважає, що наказ ПАТ «НЕК «Укренерго» від 07 грудня 2022 року №1755-к є незаконним, оскільки фактично скорочення посади начальника правового забезпечення Південного регіону не відбулось, так як на цій посаді після його незаконного звільнення працює інша особа [PERSON] . Крім того, зазначав, що якщо відносно нього проводилась процедура вивільнення, то відповідачем також була порушена процедура, встановлена ст. 49-2 КЗпП щодо одночасного попередження та пропонування іншої роботи, оскільки попередження, яке було йому вручене 10 серпня 2022 року, та перелік вакансій, вручений цього ж дня, датований 15 липня 2022 року, фактично є витягом зі штатного розпису НЕК «Укренерго» і не є документом пропонування іншої роботи в розумінні ст. 49-2 КЗпП, так як не містить інформації щодо іншої роботи, а саме трудової функції за посадами, завдання та обов`язки за посадами, посадового окладу за посадами, розташування робочого місця за посадами, та інше. Факт того, що відповідач фактично всупереч вимогам ст. 49-2 КЗпП не запропонував йому іншу роботу, підтверджується попередженням, яке йому було вручене і в якому зазначено, що запропонований перелік вакансій не є пропонуванням конкретної роботи. Стверджував, що тільки з тексту повідомлення від 23 вересня 2022 року йому стало відомо про наявність в НЕК «Укренерго» переліку вакансій станом на 15 вересня 2022 року, з якими його відповідач не знайомив. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ«НЕК «Укренерго» від 07 грудня 2022 року №1755-к про його звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань ПАТ«НЕК «Укренерго» (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) та стягнути ПАТ«НЕК «Укренерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 3 а.с. 113). Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів (т. 4 а.с. 167-168). Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року підготовче провадження по справі закрите та справа призначена до судового розгляду (т. 7 а.с. 78). Ухвалою суду від 15 червня 2023 року задоволено заяву представника відповідача та було повернуто розгляд справи зі стадії судового розгляду до стадії підготовчого провадження у цивільній справі (т. 7 а.с. 102). Ухвалою суду від 15 червня 2023 року задоволено заяву представника відповідача про виклик свідків (т. 7 а.с. 103). Ухвалою суду від 04 липня 2023 року підготовче провадження по справі закрите та справа призначена до судового розгляду (т. 7 а.с. 46). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Раніше надав письмові пояснення по справі, пояснення за результатами надання відповідачем витребуваних судом документів, та відповідь на відзив (т. 4 а.с. 112-122, 181-189, т. 7 а.с. 39-54). Представники відповідача, діючі за довіреностями від 03 січня 2023 року та від 06 січня 2023 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні. Раніше надали відзив на позов, заперечепння на відповідь на відзив, додаткові пояснення, додаткові заперечення на пояснення позивача, в якому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю (т. 3 а. с.143-155, т. 4 а.с. 98-99, 100-101, 146, 217-221, т. 7 а.с. 17-18, 72-73). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (т. 3 а.с. 140, 141, т. 4 а.с. 178, т. 7 а.с. 125). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що наказом «НЕК «Укренерго» від 05 вересня 2002 року №195-к [PERSON] був прийнятий з 05 вересня 2002 року на посаду юрисконсульта в юридичний відділ (т. 3 а.с. 35). Наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 25 червня 2018 року № 455-к [PERSON] , який займав посаду начальника відділу правового забезпечення відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» з 26 червня 2018 року був переведений на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону ДП «НЕК «Укренерго» (т. 1 а.с. 39-42, т. 3 а.с. 23-29). Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2019 року №321 ДП «НЕК «Укренерго» було перетворено в ПАТ «НЕК «Укренерго», яке є юридичною особою та дії на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 164-167, т. 4 а.с. 7-25). Пунктом 1.1 Статуту визначено, що ПАТ «НЕК «Укренерго» є юридичною особою, що утворено як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в приватне акціонерне товариство відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15 лютого 2019 року №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 829-р. ( т. 4 а.с. 7-25). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «НЕК «Укренерго» при підбірі персоналу діє на підставі Положення про порядок пошуку, підбору та найму персоналу (т. 7 а.с. 19-30). Встановлено, що в період 2018-2019 років в ПАТ «НЕК «Укренерго» діяв Колективний договір (т. 7 а.с. 57-66). Наказом ПАТ «НЕК «Укренерго» від 25 вересня 2019 року №1380к на виконання наказу НЕК «Укренерго» від 29 серпня 2019 року №292-к/оп «Про введення в дію організаційної структури НЕК «Укренерго» та відповідно до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, работників та непромислового персоналу апарату управління НЕК «Укренерго», введенного в дію з 01 вересня 2019 року, були переміщені з 01 жовтня 2019 року працівники відділу правового забезпечення Південного регіону до відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи дирекції з правових та регуляторних питань без змін істотних умов праці, згідно з додатком 6 до наказу, у тому числі [PERSON] на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) (т. 1 а.с .43-44, т. 2 а.с. 12-22). Даним наказом, крім [PERSON] були переміщені з 01 жовтня 2019 року на посади провідних юрисконсультів відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) працівники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що начальник відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань здійснює свої функціональні обов`язки на підставі посадової інструкції начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань, затвердженою 08 жовтня 2020 року директором з управління персоналом С.О. Геренко (т. 1 а.с. 45-48). Встановлено, що 27 квітня 2021 року на засіданні наглядової ради ПАТ «НЕК «Укренерго» було розглянуто питання щодо ліквідації, створення структурних підрозділів та зміни в організаційній структурі, прийнято рішення про припинення відокремлених підрозділів ПАТ «НЕК «Укренерго» та вирішено створити структурні підрозділи ПАТ «НЕК «Укренерго» згідно переліку, що додається, затверджені зміни в організаційній структурі НЕК «Укренерго», що додається, та підтверджується витягом з протоколу №3/2021 засідання наглядової ради ПАТ «НЕК «Укренерго» від 27 квітня 2021 року (т. 1 а.с. 63-75, 77, 57-59). В результаті прийнятих рішень уповноваженим органом управління в Департаменті договорної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань НЕК «Укренерго» ліквідовано відділ правового забезпечення Дніпровського регіону, відділ правового забезпечення Південно-Західного регіону, відділ правового забезпечення Центрального регіону; створено відділ правового забезпечення Східного регіону. З пояснень представників ПАТ «НЕК «Укренерго» вбачається, що зазначені зміни щодо реорганізації сервісних функцій, викликали в Департаменті договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань НЕК «Укренерго» необхідність перерозподілу зон обслуговування та сфер відповідальності між новоутвореним відділом правового забезпечення Східного регіону та оновленими відділами правового забезпечення Західного, Північного та Південного регіонів. За наслідками впроваджених організаційних змін сервісних функцій, до сфери відповідальності реорганізованого відділу правового забезпечення Південного регіону, окрім вже закріплених - Одеської, Миколаївської, Херсонської областей, було додано Запорізьку та Дніпропетровську області. На підтвердження змін в організаційної структурі НЕК «Укренерго» відповідачем були надані належним чином засвідчені копії організаційної структури Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 серпня 2021 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 28 липня 2021 року), станом на 01 березня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 21 лютого 2022 року), станом на 01 серпня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 22 липня 2022 року), станом на 01 січня 2023 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 22 липня 2022 року за №33/2022) (т. 5 а.с. 108, 109, 110). Встановлено, що діючою організаційною структурою ПАТ «НЕК «Укренерго» станом на 01 січня 2023 року є організаційна структура Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань, затверджена 22 липня 2022 року за №33/2022 (т. 5 а.с. 106-107). З матеріалів справи вбачається, що в відділі правового забезпечення Південного регіону була введена додаткова посада начальника відділу на яку наказом НЕК «Укренерго» за №1616-К від 09 листопада 2021 року було переведено провідного юрисконсульта цього ж відділу [PERSON] , та дві посади провідного юрисконсульта. Встановлено, що наказом директора з управління персоналом Дирекції управління персоналом НЕК «Укренерго» від 09 листопада 2021року №1616-к провідної юрисконсульт (робоче місце м. Одеса, вул. Коблевська, 11) відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань Горбенка М.С. був переведений з 09 листопада 2021 року на підставі заяви за його згодою постійно на посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань з посадовим окладом згідно з штатним розписом. [PERSON] було встановлено робоче місце за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 62). За твердженням представника відповідача відміність посад, яку займав позивач і яку займає [PERSON] у тому, що позивач займав посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 11), а [PERSON] займає посаду - начальник відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань, якому встановлено робоче місто за адресою:робоче місце [ADDRESS] . За думкою суду, посада на яку був переведений [PERSON] аналогічна тій, що займав позивач, а саме - начальник відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів відміності їх функціональних обов`язків на вказаній посаді. Крім того, вказівка на робоче місце, яке є однаковим не може свідчити про введення нової посади. Відповідно до витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 30 липня 2021 року штат відділу правового забезпечення Південного регіону складав: начальник відділу (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) провідний юрисконсульт (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), провідниий юрисконсульт (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), провідниий юрисконсульт (робоче місце Херсонська область, м. Н. Каховка, вул. Електромашинобудівників, 2), провідниий юрисконсульт (т. 4 а.с. 43). Згідно витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 серпня 2021 року штат відділу правового забезпечення Південного регіону складав: начальник відділу, провідниий юрисконсульт, провідниий юрисконсульт, начальник відділу (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), провідний юрисконсульт (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), провідниий юрисконсульт (робоче місце - м.Одеса, вул. Коблевська, 11), провідниий юрисконсульт, провідниий юрисконсульт (т. 4 а.с. 42). Встановлено, що 31 січня 2022 року на засіданні наглядової ради ПАТ «НЕК «Укренерго» було розглянуто питання щодо затвердження змін в організаційній структурі (т. 4 а.с. 190-197). Відповідно до витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 березня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 21 лютого 2022 року) штат відділу правового забезпечення Південного регіону складається з начальника відділу, чотирьох провідних юрисконсультів та начальника відділу (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) (т. 5 а.с. 111). Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 березня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 21 лютого 2022 року) у штат відділу правового забезпечення Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань та у штаті відділів правового забезпечення Західного, Північного та Східного регіонів, крім відділу правового забезпечення Південного регіону не передбачена посада другого начальнику відділу (т. 5 а.с. 111). На підставі наказу НЕК «Укренерго» від 20 травня 2022 року №204 «Про зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату Дирекції управління персоналом» директор з управління персоналом повинен впроводити зміни щодо виведеня зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу ПАТ «НЕК «Укренерго» посади згідно з переліком, наведеним у додатку 1 з 01 червня 2022 року, але не раніше 2 (двох) місяців з дня попередження працівників, посади яаких підлягають скороченню (т. 4 а.с. 198, 199-201). Встановлено, що посада начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань в переліку, наведений у додатку 1 до наказу НЕК «Укренерго» від 20 травня 2022 року №204 «Про зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату Дирекції управління персоналом» не зазначена. Крім того, відповідно до витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 серпня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 22 липня 2022 року) штат відділу правового забезпечення Південного регіону складається з начальнику відділу, чотирьох провідних юрисконсультів та начальника відділу (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11) (т. 5 а.с. 112). Відповідно до витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 січня 2023 року штат відділу правового забезпечення Південного регіону складав: начальник відділу, чотири провідних юрисконсультів (т. 4 а.с. 41). Згідно витягу з штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань станом на 01 серпня 2022 року (у відповідності до Організаційної структури НЕК «Укренерго», затвердженої 22 липня 2022 року) у штаті відділу правового забезпечення Департаменту договірної та претензійно-правової роботи дирекції з правових та регуляторних питань та у штаті відділів правового забезпечення Західного, Північного та Східного регіонів, крім відділу правового забезпечення Південного регіону не передбачена посада другого начальнику відділу (т. 5 а.с. 112). Встановлено, що наказом голови правління ПАТ «НЕК «Укренерго» від 06 липня 2022 року №290 «Про скорочення штату» з 18 липня 2022 року було виведено зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу НЕК «Укренерго» посаду начальника відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), але не раніше 2 (двох) місяців з дня попередження працівника, посада якого підлягає скороченню; відповідно до вимог чинного законодавства, не пізніше ніж за два місяці ознайомити з цим наказом та попередити працівника, посада якого підлягає скороченню, про наступне звільнення та запропонувати, за наявності вакантних посад, переведення на іншу роботу; у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу або за відсутності вакантних посад, розірвання трудового договору провести в порядку, передбаченому чинним законодавством України (т. 1 а.с. 55). Наказом НЕК «Укренерго» від 19 липня 2022 року №688-к «Про наступне вивільнення» пропонувалось ознайомити [PERSON] із наказом НЕК «Укренерго» від 06 липня 2022 року №290 «Про скорочення штату» та попередити його про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату (т. 3 а.с. 157). 10 серпня 2022 року на підставі наказу НЕК «Укренерго» від 06 липня 2022 року №290 «Про скорочення штату» [PERSON] був попереджений про виведення його посади зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу ПАТ «НЕК «Укренерго» у зв`язку із скороченням штату, та повідомлено, що у разі відмови від переведення на іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю або у зв`язку з її відсутністю його буде звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням ст. 49-2 КЗпП не раніше, ніж за два місяці після ознайомлення та отримання попередження (т. 1 а.с. 56, т. 3 а.с. 158). Крім того, 10 серпня 2022 року працівниками НЕК «Укренерго» [PERSON] та [PERSON] був складений акт про відмову [PERSON] від ознайомлення під особистий підпис із наказом НЕК «Укренерго» від 19 липня 2022 року №688-к «Про наступне вивільнення» (т. 3 а.с. 182). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] відмовився від підписання наказу НЕК «Укренерго» від 19 липня 2022 року №688-к «Про наступне вивільнення», оскільки вважав, що даний наказ стосується дій начальника відділу управління персоналом Південного регіону Центру операційної діяльності Дирекції управління персоналом (т. 7 а.с. 129, 132). Встановлено, що 23 вересня 2022 року позивачу була надана письмова пропозиція на переведення його на посаду - провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), а також повторне попередження з переліком вакантних посад станом на 15 вересня 2022 року (т. 3 а.с. 107, 240-241, 246). \~ \~ \~ \~ 12 серпня 2022 року [PERSON] на підставі попередження та переліку вакантних посад НЕК «Укренерго» станом на 15 липня 2022 року, наданого йому 10 серпня 2022 року надав згоду, шляхом подачі заяви про його переведення на посаду провідного інженера відділу взаємодії з учасниками ринку по внесенню змін до нормативно-правових актів на умовах безстрокового трудового договору без будь-яких випробувань із збереженням посадового окладу на рівні не нижчому за посадою начальника ВПЗ Південного регіону та встановлення робочого місця - [ADDRESS] , що підтверджується заявою [PERSON] (т. 2 а.с. 223, 224 ,225, 226, т. 3 а.с. 160-181, 184). По результатам розгляду заяви [PERSON] від 12 серпня 2022 року, відповідач зазначив, що у попереджені була звернута увага про те, що ознайомлення із переліком вакантних посад не є пропозицією щодо пропонування працівникові конкретної роботи. За результатами ознайомлення із переліком вакантних посад, працівсник вказує про можливість розглянути відповідність його кваліфікації, спеціальності та досвіду роботи вимогам до обраної посади (т. 3 а.с. 185-186). Встановлено, що 24 серпня 2022 року позивач подав заяву про своє звільнення до закінчення терміну попередження, але 01 вересня 2022 року за заявою останнього, заява від 24 серпня 2022 року була відкликана у зв`язку з готовністю НЕК «Укренерго» ознайомити його додатковим переліком вакантних посад станом на жовтень 2022 року та станом на 10 листопада 2022 року (т. 3 а.с. 189-190, 193, 195-210, 213, 219-239). Крім того, листом НЕК «Укренерго» [PERSON] був повідомлений про проведення з ним співбесіди щодо працевлаштування (т. 2 а.с. 224). Судом встановлпено, що 21 листопада 2022 року, 22 листопада 2022 року, 23 листопада 2022 року, 24 листопада 2022 року посадовими особами НЕК «Укренерго» були складені акти про ненадання [PERSON] письмової згоди та/або не згоди на переведення на іншу роботу (т. 4 а.с. 2, 3, 4, 5). Наказом директора з управління персоналом Дирекції управління персоналом ПАТ «НЕК «Укренерго» від 07 грудня 2022 року №1755-к [PERSON] був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників (т. 1 а.с. 38, т. 4 а.с. 6). Також, з матеріалів справи вбачається, що на протязі своєї трудової діяльністі позивач проходив різні курси підвищення кваліфікації, що підтверджується довідками, сертифікатами та свідоцтвами, а також останній неодноразово нагороджувався грамотами (т. 1 а.с. 147-153, 155, 156, 157, 158). Встановлено, що [PERSON] в січні 2022 року направив лист на ім`я голови правління ПАТ НЕК «Укренерго» [PERSON] , в якому повідомив про те, що начальник Департаменту [PERSON] спонукає його перевестись на нижчу посаду, а саме на посаду провідного юрисконсульта відділу або взагалі звільнитися з роботи (т. 2 а.с. 161-162). З відповіді уповноваженого з реалізації антикорупційної програми [PERSON] на ім`я [PERSON] вбачається, що відповідно до Протоколу №30/2021 засідання Правління від 28 липня 2021 року «Про розгляд організаційних змін сервісних функцій» були внесені зміни до штатного розпису Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи від 01 серпня 2021 року для переведення працівників відділів правового забезпечення регіонів за новою штатною розстановкою, за новим розподілом регіонів (т. 2 а.с. 163). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Частиною 3 ст. 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). За змістом ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до п. 19 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При проведенні, звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. Зі змісту вищезазначеного випливає, що звільнення працівників у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників може вважатися правомірним тільки з наступних умов: 1) скорочення чисельності або штату працівників дійсно мало місце і 2) роботодавець дотримався норм законодавства щодо вивільнення працівників, відповідні дії належним чином задокументовані. Суд вважає, що зміни в організації виробництва і праці у відповідача, а саме скорочення штату працівників, у тому числі посади позивача, дійсно мали місце, що підтверджується штатними розписами керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників та непромислового персоналу апарату управління ПАТ «НЕК «Укренерго» на 2022 рік Частиною 1 ст. 62 ГК України визначено, що підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 64 ГК України ПАТ «НЕК «Укренерго» має право самостійно визначати свою організаційну структуру та встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Отже, ПАТ «НЕК «Укренерго» законодавчо наділений правом самостійно формувати штат і структуру підприємства, змінювати чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, зменшувати чи збільшувати чисельність штатних посад, а також здійснювати звільнення працівників, що не забороняє одночасного прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації. Нормами трудового законодавства не передбачено право суду перевіряти доцільність скорочення працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої діяльності окремого суб`єкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах. Матеріалами справи встановлено, що про майбутнє звільнення позивача було попереджено під особистий підпис 10 серпня 2022 року, а звільнено 07 грудня 2022 року №1755-к, отже, термін попередження про звільнення, який передбачений КЗпП України, роботодавцем дотриманий. Поряд з цим, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Встановлено,\~що 12 серпня 2022 року [PERSON] разом з попередженням надавався перелік вакантних посад станом на 15 липня 2022 року, а також з додатковим переліком вакантних посад станом на жовтень 2022 року та станом на 10 листопада 2022 року. З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2022 року [PERSON] на підставі переліку вакантних посад НЕК «Укренерго» станом на 15 липня 2022 року, наданого йому 10 серпня 2022 року надав згоду, шляхом подачі заяви про його переведення на посаду провідного інженера відділу взаємодії з учасниками ринку по внесенню змін до нормативно-правових актів на умовах безстрокового трудового договору без будь-яких випробувань із збереженням посадового окладу на рівні не нижчому за посадою начальника ВПЗ Південного регіону та встановлення робочого місця - [ADDRESS] , але по результатам розгляду його заяви від 12 серпня 2022 року, відповідач звернув його увагу на те, що ознайомлення із переліком вакантних посад не є пропозицією щодо пропонування працівникові конкретної роботи. За результатами ознайомлення із переліком вакантних посад, працівсник вказує про можливість розглянути відповідність його кваліфікації, спеціальності та досвіду роботи вимогам до обраної посади (т. 3 а.с. 185-186). Отже, за твердженням відповідача, надання позивачу переліку вакантних посад не є пропозицією щодо надання працівникові конкретної роботи та його працевлаштування на вакантні посади. З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично надав позивачу тільки пропозицію щодо його переведення на посаду - провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Південного регіону Департаменту договірної та претензійно-позовної роботи Дирекції з правових та регуляторних питань (робоче місце - м. Одеса, вул. Коблевська, 11), хоча відповідно до наданих відповідачем до суду належним чином засвідчених копій кадрових наказів по НЕК «Укренерго» про прийняття на роботу/призначення /переведення в період з 15 липня 2022 року по 07 грудня 2022 року , вакансій було більше, але ці вакансії позивачу взагалі не пропонувалися (т. 5 а.с. 121-249, т. 6 а.с. 1-203). Відповідачем до суду не надано доказів, що позивачу були запропоновані інші вакантні посади, розписка про ознайомлення позивача з цими посадами відсутня. Доказів неможливості (за освітою, фахом або досвідом роботи) запропонувати вказані посади позивачу або відмови останнього від запропонованих посад, НЕК «Укренерго» до суду не надав. Суд вважає, що доказів, що відповідач запропонував [PERSON] всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення останнього за вищевказаним переліком, а працівник відмовився від цієї пропозиції, до суду не надано і в матеріалах справи такі докази відсутні. Такаим чирном, суд прийшов до висновку, що відповідач, як роботодавець, не виконав свої зобов`язання, передбачені ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, у тому числі не запропонував всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам (професії чи спеціальності позивача, іншу роботу), які існували в ПАТ «НЕК «Укренерго», незалежно від того, в якому структурному підрозділі позивач, який вивільнювався, працював. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ззгідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 за приписами ч.1ст. 40, ч.ч.1,3 ст. 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3.ст. 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15, якою визначено, що оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то за змістом ч.3 ст. 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день його звільнення, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків». У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21 зазначено, що «однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення». У постанові\~Верховного Суду\~від 24\~червня 2020\~року у\~справі №\~742/1209/18\~зазначено,\~що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Отже судом встановлена фактична невідповідність запропонованих позивачу посад - переліку вакантних посад на підприємстві, який був наданий відповідачем до суду, а доказів, що роботодавець запропонував позивачу всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення за вищевказаним переліком, а працівник відмовився від цієї пропозиції, до суду не надано і в матеріалах справи такі докази відсутні. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При нарахуванні середнього заробітку з час вимушеного прогулу суд враховує надані довідки відповідача, згідно з якою середньоденний заробіток позивача склав 1438,25 грн. (т 3 а.с. 31, 34). Указаний розмір позивачем не заперечено. Позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 07 грудня 2022 року по час винесення рішення судом. Підстави вважати, що заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року з вини працівника відсутні, тому суд дійшов висновку про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а саме за період з 07 грудня 2022 року по 01 грудня 2023 року включно, в розмірі 530715 (п`ятсот тридцять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 72 копійки ((70328,89 грн. - нарахована заробітна плата за жовтень +19597,94 грн. - нарахована заробітна плата за листопад)) : 61 кількість днів за два місяці. х 360 дні за час вимушеного прогулу)) (без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Таким чином, з ПАТ «НЕК «Укренерго» на користь позивача підлягає стягненню 530715,72 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 36805,83 грн (згідно з довідкою відповідача) відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved