Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] 16.11.2023 року звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 26.08.1995 р. Від шлюбу з відповідачем спільних неповнолітніх дітей не мають. Починаючи з початку 2016 року шлюбні відносини із відповідачкою не підтримує, спільне господарство не ведуть. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки в веденні спільного господарства. Відповідачка провокувала конфліктні ситуації, в зв`язку із чим в нього погіршилося самопочуття, перебуває в стані постійного стресу. Через вказані обставини у нього до відповідача відсутня взаємоповага, довіра та почуття любові. Позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати. Представник позивача подав суду заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечила щодо його задоволення, просить строк на примирення не надавати, не змінювати прізвище на дошлюбне. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського районного управління юстиції, про що складено актовий запис № 09. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося. В зв`язку з різними поглядами на життя, в сім`ї часто виникали непорозуміння, що призвело до поступового погіршення сімейних стосунків та припинення шлюбних відносин. Сторони припинили спільне проживання в 2016 р., сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Примирення сторін неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечив щодо вимог позивача, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved