Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач ФОП- [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2020між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди складського боксу № 9/07, відповідно до якого орендодавець передав у платне користування орендарю складський бокс № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2. 2.2., 2.3, 2.4 Договору від 30.09.2020, орендар повинен вносити орендну плату до 5-го числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок Орендодавця у розмірі 1350,00грн. Пунктом 3.3. договору визначено, що строк оренди складського боксу до 31.12.2020, але враховуючи положення ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватись майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Від відповідача заперечень, щодо продовження строку Договору не надходило, позивач також заперечень щодо продовження строку договору не мав, тому договір вважається пролонгованим. Орендодавець свої зобов`язання за договором оренди виконав в повному обсязі. Однак відповідач належним чином не виконав умови Договору, і станом на 15.06.2023 має заборгованість по орендній платі в розмірі 31050,00грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі в розмірі 31050,00грн, неустойку в розмірі 16200,00грн, 3 % річних нарахованих за період з 01.01.2022 по 15.06.2023 в розмірі 604,64грн; інфляційні нарахування за період з 01.01.2022 по 15.06.2023 в розмірі 2683,80грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.06.2023, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28.06.2023 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, до суду не повернулось. Відзив на позовну заяву до суду не надійшов. З метою уникнення порушення прав сторін на справедливий суд, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.06.2023, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач ФОП - [PERSON] та його представник- [PERSON] , в судові засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримують позовні вимоги та просять суд задовольнити, посилаючись на обставити які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 30.09.2020 між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди складського боксу № 9/07. Пунктом 1.1. Договору від 30.09.2020 визначено, що орендодавець передав орендарю у строкове платне користування складський бокс № [NUMBER] , що знаходиться на третьому поверсі за адресою: [ADDRESS] , для тимчасового зберігання речей згідно умов цього Договору. Відповідно до п. 2.2., 2.3. Договору визначено, що орендар повинен вносити орендну плату до 5-го числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 1350,00грн. Згідно із п. 3.1., 3.3. Договору встановлено, що початок оренди боксу за цим Договором розпочинається з дати підписання цього Договору. Орендар орендує бокс до 31.12.2020. Пунктом 5.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Відповідно до п. 6.3., 6.5. Договору встановлено, якщо неможливо досягнути згоди, спори розглядаються в суді у відповідності до чинного законодавства України. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Статтею 764 ЦК України визначено, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Фізична особа-підприємець [PERSON] виконав умови договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020 у повному обсязі та передав відповідачу в тимчасове оплатне користування складський бокс, що підтверджується договором оренди. При цьому судом встановлено, що строк Договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020, повенен закінчитись 31.12.2020. Однак від відповідача не надходило заперечень, щодо продовження строку дії Договору, позивач також заперечень щодо продовження строку цього Договору не мав, тому у відповідності до ст. 764 ЦК України, Договір оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020, був пролонгований. З 01.01.2022, відповідач порушуючи умови Договору, перестав сплачувати орендну плату за користування складським боксом №9/07. Позивачем ФОП- [PERSON] , [INFO] на адресу відповідача [PERSON] , було направлено повідомлення, відповідно до якого зазначалось, що орендодавець не має наміру продовжувати строк дії Договору оренди складського боксу № 9/07, та заперечує проти оренди складського боксу після 31.12.2022. Просив [PERSON] звільнити складський бокс до 31.12.2022, передавши його орендодавцю. В разі наявності заборгованості просив сплатити її в повному обсязі до 31.12.2022, в інакшому випадку з 01.01.2023 буде нараховуватись подвійна орендна плата за користування складським боксом. Вищевказане повідомлення, зі строни відповідача, залишилось без реагування. Однак відповідач, всупереч умов Договору, свої зобов`язання не виконав, не звільнив складський бокс № [NUMBER] . В подальшому 02.05.2023 ФОП- [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] , було направлено вимогу про усунення порушень умов Договору оренди, в якому зазначалось, що з 01.01.2023 у відповідача виникло зобов"язання зі сплати на користь позивача неустойки в розмірі 2700,00грн за кожен місяць прострочення. Вказану вимогу відповідач отримав, що підтверджується перевіркою статусу відстеження. Однак вищевказана вимога залишилась без реагування. Також відповідно до п. 5.2. Договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020 визначено, що орендар у разі прострочення внесення орендної плати сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Отже, відповідач, у зв"язку з порушенням умов Договору від 30.09.2020, має перед позивачем заборгованість за оренду складського боксу на підставі Договору № 9/07 від 30.09.2020 в розмірі 31050,00грн, яка складається з заборгованість зі сплати орендних платежів, станом на 31.12.2022 - 16200,00грн та неустойка за період з 01.01.2023 по 15.06.2023 - 14850,00грн, з врахуванням положень ч.2 ст. 785 ЦК України. Стаття 509 ЦК України регламентує, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення коштв в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання перед позивачем за договором оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020, то за ним обліковується заборгованість, яка становить в загальному розмірі 34338,44грн, з яких: заборгованість по арендній платі 31050,00грн (заборгованість зі сплати орендних платежів, станом на 31.12.2022 - 16200,00грн та неустойка за період з 01.01.2023 по 15.06.2023 - 14850,00грн), 3 % річних нарахованих за період з 01.01.2022 по 15.06.2023 в розмірі 604,64грнгрн; інфляційні нарахування за період з 01.01.2022 по 15.06.2023 в розмірі 2683,80грн. Відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання договору оренди з боку відповідача суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором оренди не виконав, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3757,60грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved