Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що з відповідачем по справі перебували з 16.09.2011 року в зареєстрованому шлюбі, якій розірвано 10.06.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду від 24.04.2013 року з відповідача на утримання доньки було стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. На підставі рішення суду, відповідно якого було збільшено розмір аліментів з 400 грн. на 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З відповіді Новобузького відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що аліменти сплачуються відповідачем нерегулярно та частіше не в повному обсязі. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, у зв`язку з чим вважає за доцільне позбавити його батьківських прав. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва, на виконання ухвали від 10 лютого 2023 року за підсудністю та відкрито загальне позовне провадження у даній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.06.2023 року залучено в якості третьої особи по справі орган - опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.06.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, будь - яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування Миколаївської міської радив судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та надав письмові пояснення в яких заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки останній хоча і зареєстрований на території Вільнозапорізької сільської ради, але не проживає вже більше 5 років, у зв`язку з чим орган опіки позбавлений можливість надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2011 року, який 10.06.2013 року розірвано. Сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с.10). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 400 грн. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, відповідно якого було збільшено розмір аліментів з 400 грн. на 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаю з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини. На підставі рішення, яке набрало законної сили 30.06.2018 року, судом видано виконавчий лист (а.с.8) Відповідач [PERSON] станом на 01.11.2023 року має заборгованість по сплаті аліментів на доньку відповідно до виконавчого провадження, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Другим відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яку він періодично сплачує не в повному обсязі. Відповідно до характеристики з навчального закладу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №46 Миколаївської міської ради Миколаївської області [PERSON] , остання характеризується як гарна учениця, відповідально ставиться до навчання, завжди виконує домашнє завдання. За час навчання дівчинки в школі тато жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами доньки (а.с.14). Орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області надали витяг з протоколу №8, про те що, вважають неможливим надання висновку про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у зв`язку з відсутністю [PERSON] за місцем свого проживання та реєстрації. Службою у справа дітей Миколаївської міської ради висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньоїдоньки [PERSON] , [INFO] не було надано. Частиною 7 ст. 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав, посилалась на ухилення останнім від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Натомість, в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданому Другим відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] періодично сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №204/1199/16-ц (провадження №61-170св17) наголошено, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Вказане також узгоджується із правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №756/3513/19 та від 04.08.2021 року у справі №362/5584/18. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків» (постанова ВС від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц) Невідвідування навчального закладу відповідачем не може свідчити повною мірою про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Такий висновок зробив ВС в постанові №465/3694/14-ц від 16 січня 2019 року. Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення їх батька, по відношенню до неї, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, його слід попередити, що у разі продовження такої поведінки і у разі надання відповідних доказів, він буде позбавлений батьківських прав. Оскільки позбавлення батьківських прав є передчасним без попередження батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (постанова ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017р.). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed