Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що 6 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 5 грудня 2022 року шлюб розірвано, а сина залишено проживати з позивачкою. Відповідач абсолютно не цікавиться життям і долею сина з початку 2017 року, йому байдуже чим цікавиться [PERSON] , як він зростає, що він любить, на що живе і як позивачка справляється з цим самостійно, матеріальної допомоги не надає. З сином не спілкується і не бачиться. Фактично, дитина не знає відповідача як батька, між ними відсутній зв`язок, який має бути між рідними людьми і причиною є повна байдужість і бездіяльність батька по відношенню до дитини, повне ухилення ним від батьківських обов`язків. Наведені обставини свідчать про те, що має місце свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і здійсненню належного догляду за малолітнім сином починаючи з початку 2017 року і до даного часу. Просить позбавити відповідача батьківських прав на сина [PERSON] . ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 06.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 25.09.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки про витребування у Служби у справах дітей Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 13.10.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Представником позивачки - адвокатом Лопухович А.О. подано клопотання про проведення судового засідання без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Відзиву, заяви чи клопотань до суду не надходило, причин не явки до суду не повідомляв (а.с. 28, 42, 48, 61, 73). Отже, згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] і надала відповідний висновок. Просить розглянути справу за відсутності представника служби у справах дітей (а.с. а.с. 45,46, 47). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва серія [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , витяг з реєстру територіальної громади (а.с. 8, 10, 13). А [PERSON] зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 20). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05.12.2022 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 11-12). Згідно довідки від 09.06.2023 № 236 [PERSON] навчається у 1-му класі Спеціальної школи в м. Дубно. Виховання та навчанням сина займається лише мама (а.с. 14). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] 20.06.2023 встановлено, що умови проживання задовільні. У будинку наявні п`ять житлових кімнат, ванна, кухня. [PERSON] є дитиною з інвалідністю, одягом та взуттям хлопчик забезпечений. Сім`я забезпечена продуктами харчування. зі слів матері, батько участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає, навчанням та здоров`ям сина не цікавиться (а.с. 15). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету сільської ради від 09.10.2023, батько матеріально не забезпечує, не цікавиться життям, розвитком, станом здоров`я дитини, не спілкується з ним. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи наведене, в інтересах дитини вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 46). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За п.18 цієї, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батьків, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно принципу № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. За результатами розгляду справу, оцінивши досліджені докази, суд вирішив задовольнити позов, поданий для захисту прав та інтересів дитини. Суду доведено, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не створив йому належних умов проживання, не цікавиться його життям, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення. Ухилення від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки суд задовольняє позов, то судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України та

Outcome: approved