Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 07.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61980822 від 01.12.2021 року, на підставі якого було внесений запис про право власності №45391019 та зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС". - Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №45391019, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС". - Припинити право власності ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року головуючим у справі обрано суддю Маломуж А.І. Ухвалою судді Маломуж А.І. від 14.02.2022 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС", третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є., про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень залишено без руху. Розпорядженням керівника апарату суду від 24.06.2022 року №227 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. 05.07.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Павельченком І.В. до суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Васильків О.В. від 06.07.2022 року провадження у справі відкрито. Ухвалою судді Васильків О.В. від 06.07.2022 року застосовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту та заборони відчуження на нерухоме майно: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з двох жилих кімнат, житловою площею 61,7 кв.м., загальною площею 97,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2521522851100, яка належить на праві приватної власності ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" (Код ЄДРПОУ 43212924, адреса реєстрації: 04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 28А), заборонити державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна. 02.08.2022 року від адвоката Ковалевського Є.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву та 05.08.2022 року доповнення до відзиву. 08.08.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Павельченком І.В. до суду подано заяву про продовження процесуального строку для подачі відповіді на відзив. 16.08.2022 року судом отримано відповідь на відзив, направлену адвокатом Павельченком І.В. до суду поштою. Ухвалою суду від 07.09.2022 року залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС", третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є., про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [INFO] . 28.02.2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмета позову у справі №947/4896/22, відповідно до якої просить прийняти заяву та відстрочити [PERSON] сплату судового збору за подачу заяви про зміну предмету позову до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 27.03.2023 року прийнято до розгляду позовні вимоги [PERSON] , викладені в заяві про зміну предмета позову у справі №947/4896/22 від 28.02.2023 року. Зобов`язано позивача [PERSON] сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 6537,95 грн. до ухвалення судового рішення по суті спору. 06.09.2023 року представником відповідача до суду подані письмові пояснення на заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 06.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Н.Є. до судового засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. У відповіді на запит від 21.03.2023 року приватний нотаріус Червинська Н.Є. просить розглядати справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подала. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 30.07.2004 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір за №1252-08 ОФ Н (10611456000) на суму 25000 доларів США зі сплатою 13,50% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 30.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором іпотеки від 08.09.2004 року було передано в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема за кредитним договором №1252-08 ОФ Н (10611456000). Позивачем під час перевірки майнового стану стало відомо, що право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" на підставі рішення приватного нотаріуса ОМНО Червинської Н.Є. Підставою для державної реєстрації став Договір іпотеки від 08.09.2004 року. Позивач ніколи не перебував у договірних відносинах з ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС", жодних повідомлень, будь-якої іншої інформації про заміну кредитора за кредитним договором №1252-08 ОФ Н (10611456000) авід 30.07.2004 року, іпотекодержателя за договором іпотеки від 08.09.2004 року, окрім заміни кредитора/іпотекодержателяі з ПАТ "УкрСиббанк" на ПАТ "Дельта Банк", [PERSON] не отримувалось. Позивач [PERSON] вважає, що рішення приватного нотаріуса, на підставі якого внесений запис про право власності та зареєстровано право власності на квартиру, є протиправним, таким, що ухвалене з порушенням норм чинного законодавства України та таким, що підлягає скасуванню. Вказане рішення грубо порушує права та законні інтереси позивача, в зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом. У відзиві на позовну заяву представник ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" посилається на те, що згідно умов договору іпотеки сторони погодили, що при певних обставинах іпотекодержатель набуває власність на предмет іпотеки, та викладене застереження є відповідною угодою сторін. Правовою підставою для реєстрації права власності за Іпотекодержателем є Іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, що за правовою силою прирівнюється до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, іпотекодержатель, скориставшись договірним (позасудовим) врегулюванням зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся до державного реєстратора, який у своїй діяльності керується вимогами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Реалізації домовленості сторін договору іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя за відповідним застереженням в договорі (наявність якого прирівнюється до угоди про задоволення вимог іпотекодержателя), за змістом Закону України "Про іпотеку" свідчить про те, що сторони домовилися про позасудовий порядок врегулювання спору. У відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що сторонами Договору іпотеки від 08.09.2004 року не було визначено спосіб і порядок позасудового задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом визнання права власності, в розумінні ст. ст. 36-38 ЗУ "Про іпотеку". Окремого правочину (договору про задоволення вимог Іпотекодержателя), сторонами не укладено, а отже і підстави для визнання права власності за Позивачем - відсутні, оскільки договором і законом не встановлено підстав визнання права власності без наявності відповідного застереження, що прирівнює Договір іпотеки до договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" не надає доказів щодо того, що відповідні документи, необхідні для державної реєстрації були подані саме до державного реєстратора до прийняття ним оспорюваного рішення. Представник позивача зазначає, що в червні 2020 року, станом на дату нібито "особистого отримання" вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС", [PERSON] не перебував на території України, що підтверджує факт, що відповідна вимога не могла бути отримана [PERSON] ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 30.07.2004 року ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] уклали кредитний договір №1252-08 ОФ Н (10611456000), згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 25000,00 доларів США строком до 30.06.2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань по вищенаведеному кредитному договору банком 30.07.2004 року укладено з [PERSON] договір поруки, згідно з яким [PERSON] на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед позивачем відповідати по зобов`язанням [PERSON] /т.1 а.с.147-149/. 08.09.2004 року між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. /т.1 а.с.14-20/. Відповідно до вказаного договору іпотеки Іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку Іпотекодержателю АКІБ "УкрСиббанк" нерухоме майно (квартиру), що є власністю Іпотекодавця та зниходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.07.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстром №1346, та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2004 року. Відповідно до п. 1.3. Договору іпотеки Іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з Кредитного договору №1252-08 ОФ Н від 30.07.2004 року. Пунктом 5.1. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, зазначеним в п. 1.3. цього договору, яке виникає у Іпотекодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договорома, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Відповідно до п. 5.2. задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється: - Шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя. - Шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 5.3.1. Договору іпотеки визначено Застереження про добровільну передачу, відповідно до якого Сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або цим договором іпотеки, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя. Зазначена згода сторін є угодою про перехід права власності, що набуває чинності з моменту, зазначеного в п. 5.3.3. Згідно з п. 5.3.3. Договору іпотеки у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та цим договором іпотеки, Іпотекодержатель здійснює виконавчий напис нотаріуса на цьому договорі і направляє Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки Іпотекодержателю - надалі "Повідомлення". З моменту відправлення "Повідомлення" та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет застави, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю. Відповідно до п. 5.4. звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання іпотекодавцем у 30 денний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2010 року у справі №2-4503/2010 позов ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" суму боргу за договором кредиту №1252-08 ОФ Н (10611456000) в загальному розмірі - 147104,83 грн. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "УкрСиббанк" витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. та судовий збір в розмірі 1700 грн. /т.1 а.с.98-101/. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 року [PERSON] засуджений за ст. ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 190 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією належного йому майна, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на три роки. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 року задоволено подання Київського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області у відношенні [PERSON] , [INFO] , про звільнення його від покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013 року /т.1 а.с.50-51/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2014 року у справі № 520/156-14-ц позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором за № 1252-08 оФ Н (10611456000) від 30.07.2004 року, у загальній сумі 147104,83 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 110336,86 грн., заборгованість за відсотками за кредитним договором - 17480,46 грн., пеня - 19287,51 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" судові витрати у розмірі 910,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" судові витрати у розмірі 910,00 грн. /т.1 а.с.21-22/. Листом, вих. №2224599/КДИД, без зазначення дати, АТ "Дельта Банк" та ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" повідоляють [PERSON] , що 15.11.2019 року між Банком/Первісним кредитором та Новим Кредитором/Новим Іпотекодержателем було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2083/К, за яким Банк/Первісний кредитор 15.11.2019 року відступив Новому кредитору-Новому іпотекодержателю право вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту № 10611456000 (1252-08 ОФ Н) від 30.07.2004 року та Іпотечним договором №б/н від 08.09.2004 року, укладений з АКІБ "УкрСиббанк", право вимоги за яким раніше належало АТ "Дельта Банк" /т.1 а.с.97/. Доказів на підтвердження відправлення листа [PERSON] та на підтвердження отримання [PERSON] вказаного листа суду не надано. 16.04.2020 року ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" направило [PERSON] . Вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, якою вимагало сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на 09.12.2019 року складає 48309,97 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 09.12.2019 року складає 1146143,84 грн. Також вказаною вимогою в порядку ст. ст. 35, 36 Закону України "Про іпотеку" попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" має намір звернути звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. ст. 37, 38 Закону україни "Про іпотеку" /т.1 а.с.127/. На підтвердження отримання відповідачем [PERSON] вищевказаної вимоги суду надані відповідні опис вкладення та повідомлення про вручення, згідно з яким вимогу отримано 11.06.2020 року /т.1 а.с.128-129/. Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] , виданого 21.11.2019 року органом 5101, [PERSON] , [INFO] , 11.12.2019 року виїхав за кордон України та лише 19.10.2020 року повернувся до України, що вбачається з відповідних відміток, наявних в паспорті /т.1 а.с.176-177/, а також з відповіді на адвокатський запит, наданої 17.08.2022 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України /т.1 а.с.194/. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 31.01.2022 року 26.11.2021 року внесено запис про право власності ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61980822 від 01.12.2021 16:17:32, приватним нотаріусом ОМНО Червинською Н.Є. /а.с.23-24/. Судом досліджено Реєстраційну справу 25 21 52 28 51100 на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] /т.2 а.с.2-39/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на дату укладення Договору іпотеки від 08.09.2004 року) визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на дату укладення Договору іпотеки від 08.09.2004 року) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на дату укладення Договору іпотеки від 08.09.2004 року) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на дату укладення Договору іпотеки від 08.09.2004 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на дату укладення Договору іпотеки від 08.09.2004 року) договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] в 2004 році з метою забезпечення взятих на себе кредитних зобов`язань було передано в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" належну відповідачу на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . В подальшому ПАТ "УкрСиббанк" відступив право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з ПАТ "Дельта-Банк", яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ "Укрдебт Плюс". Вказані обставини в ході судового розгляду справи сторонами не оспорювались. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 21.03.2018 року у справі 760/14438/15-ц зазначила, що у статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. У відзиві на позовну заяву та в судових засіданнях, надаючи пояснення по суті спору, представник відповідача ТОВ "Укрдебт Плюс" посилався на те, що в договорі іпотеки наявне застереження, що при певних обставинах іпотекодержатель набуває власність на предмет іпотеки. З цього приводу суд зазначає, що Пунктом 5.3.1. Договору іпотеки визначено Застереження про добровільну передачу, відповідно до якого Сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або цим договором іпотеки, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя. Зазначена згода сторін є угодою про перехід права власності, що набуває чинності з моменту, зазначеного в п. 5.3.3. Згідно з п. 5.3.3. Договору іпотеки у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та цим договором іпотеки, Іпотекодержатель здійснює виконавчий напис нотаріуса на цьому договорі і направляє Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки Іпотекодержателю - надалі "Повідомлення". З моменту відправлення "Повідомлення" та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет застави, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю. Відповідно до п. 5.4. звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання іпотекодавцем у 30 денний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Судом встановлено, що відповідними судовими рішеннями з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] було стягнуто кредитну заборгованість спочатку на користь ПАТ "УкрСиббанк", в подальшому на користь ПАТ "Дельта Банк". Отримавши право вимоги на підставі кредитного договору та договору іпотеки, укладених АКІБ "УкрСиббанк" з [PERSON] , відповідач ТОВ "Укрдебт Плюс" надіслало поштою на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, якою також попередило, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" має намір звернути звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. ст. 37, 38 Закону україни "Про іпотеку". Суд зазначає, що відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (в ред. станом на час направлення [PERSON] письмової вимоги) Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Аналізуючи зміст договору іпотеки, суд дійшов висновку, що Застереження про добровільну передачу визначене в п.5.3.1. Договору іпотеки не є тотожним поняттю застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що відповідно до положень ч. 2 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Окрім того, суд приймає до уваги доводи сторони позивача [PERSON] щодо того, що позивачем не було отримано письмову вимогу про погашення заборгованості, оскільки [PERSON] перебував за межами України, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, а також відповідною відповіддю на запит, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України /т.1 а.с.176-177, 194/. Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не дотримані умови Договору іпотеки в частині Застереження про добровільну передачу, оскільки умовами договору передбачено саме здійснення виконавчого напису нотаріуса на цьому договорі і направлення Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки Іпотекодержателю. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на адресу позивача було направлено Вимогу про про усунення порушень основного зобов`язання, однак вказані дії не передбачені умовами договору іпотеки як такі, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, та, окрім того, вказана вимога не була отримана позивачем [PERSON] , відтак відсутні підстави вважати, що [PERSON] в тридцятиденний строк після отримання не виконав вказану вимогу, що в свою чергу доводить відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ "УкрДебт Плюс" була здійснена незаконно та порушує права позивача [PERSON] , в зв`язку з чим позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем підлягає задоволенню, в зв`язку з чим підлягає задоволенню і позовна вимога щодо припинення права власності ТОВ "УкрДебт Плюс" на предмет іпотеки. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року по справі №359/3373/16-ц зазначено, що питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18). Зокрема, в пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; в пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обгрунтованість позовної вимоги [PERSON] щодо витребування з чужого незаконного володіння відповідача квартири [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved