Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокуратури. Позов мотивує тим, що 09.12.2011 року заступником Генерального прокурора України Блажівським Є.М. відносно неї , як судді Ківерцівського районного суду Волинської області, на підставі матеріалів відділу БКОЗ УСБУ у Волинській області була порушена кримінальна справа № 49-3353 за ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України. 14.12.2011 року заступником Генерального прокурора України відносно неї, як судді Ківерцівського районного суду Волинської області і прокурора Ківерцівської районної прокуратури Волинської області [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.368 КК України. 24.01.2012 року у зв`язку з притягненням її до кримінальної відповідальності на підставі постанови Генерального прокурора України Вищою кваліфікаційною комісією суддів України її було відсторонено від посади. 09.02.2016 року вироком Рівненського суду від 09.02.2016 року та вироком Рівненського суду від 21.05.2019 року [PERSON] була виправдана. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31.10.2019 року вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2019 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2020 року вирок Рівненського міського суду від 21.05.2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 31.10.2019 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишено без змін. Внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності за тяжкий корупційний злочин вона весь час постійно перебувала під емоційним тиском. Її бездоганна ділова репутація була знищена, в тому числі і з поширенням неправдивої інформації компрометуючого характеру щодо неї в засобах масової інформації. Зазначає, що вона та члени її сім`ї відчували постійне пригнічення, острах перед можливістю засудження і конфіскацією усього майна. Також відсторонення від посади вплинуло не тільки на її психічний стан, а й на матеріальне становище, так як їй були припинені виплати надбавок за кваліфікаційні класи судді, виплати суддівської винагороди та інше. Таким чином вона зазнала моральних переживань від довготривалих незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокурорів Генеральної прокуратури України аж до повного виправдання були порушені її звичайний уклад життя та нормальні життєві зв`язки. В неї істотно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим була змушена стаціонарно лікуватись у медичному закладі. Також незаконне притягнення її до кримінальної відповідальності на підставі штучних доказів вини надзвичайно сильно підірвало здоров`я її чоловіка та матері, які померли не дочекавшись її виправдання, що постійно гнітить її психоемоційний стан через неможливість своєї моральної реабілітації як завідомо невинної людини перед чоловіком та матір`ю. У зв 'язку з цим, зазначає, що незаконними притягненнями до кримінальної відповідальності органами, що здійснювали оперативно-розшукову діяльність, досудове слідство і прокуратури, як від імені держави підтримували обвинувачення в суді, їй були завдані моральна і матеріальна шкода, що підлягають відшкодуванню у співрозмірності з пережитими нею моральними стражданнями та значними матеріальними труднощами. Також зазначає, що у зв`зку із незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності Генеральною прокуратурою України, окрім гарантованого відшкодування моральної шкоди, мають враховуватися і вимушені зміни у її службових стосунках, ступінь зниження її суддівського престижу, репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того, за період з 01.04.2015 року по 04.11.2019 роки їй було не донараховано та не виплачено доплату за вислугу років в розмірі 515120,60 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного Бюджету України на користь [PERSON] кошти в сумі 1000000 грн. як відшкодування моральної шкоди, 515120,60 грн. як відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства і прокуратури та 300000 грн.витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 01.11.2022 року було відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~У встановлений ухвалою строк від відповідачів у справі надійшли відзиви на позовну заяву. \~ \~ \~ \~У відзиві представник Волинської обласної прокуратури не заперечуючи встановлене законом право особи на відшкодування шкоди у випадку постановлення виправдувального вироку, вказувала на існування встановленого Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуроратури і суду» спеціального порядку звернення за відшкодуванням шкоди, однак вважає що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обгрунтованості розміру моральної шкоди в сумі 1000000 грн. Що стосується вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді недоотриманих доплат за вислугу років, то вказує на те, що позивач безпідставно посилається на довідку від 13.08.2021 року № 322, долучену нею до позовної заяви, оскільки позивачем не наведено обгрунтованих доказів того, що недоотримання нею доплат за вислугу років та притягнення її до кримінальної відповідальності перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Крім того позивачем не зазначено періоду відсторонення від посади, за який вона просить стягнути невиплачену доплату за вислугу років, а також зазначає, що вірною є сума недонарахованої та не виплаченої доплати за вислугу років в розмірі 515120,60 грн. відповідно до довідки від 13.08.2021 року № 322. Щодо витрат за надання правничої допомоги заперечувала, оскільки заявлений розмір витрат на правову допомогу позивачем будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджено. Тому просила відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.134-144). \~ \~ \~ \~У відзиві представник Державної казначейської служби України вказувала на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак позивачем не надано жодних належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними у позовній заяві моральними стражданнями, погіршенням стану здоров`я позивача та діями працівників правоохоронних органів під час виконання ними передбачених законодавством повноважень. Також зазначила, що розмір моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. позивачем не обгрунтований. Представником позивача при розрахунку розміру завданої моральної шкоди як розрахункову величину застосовано мінімальну заробітну плату 6700 грн. Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 01.01.2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року та становить 2481 грн. При цьому зазначила, що визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Крім того, твердження представника позивача що недонарахування і невиплати [PERSON] доплат за вислугу років перебуває у прямому причинному зв`язку із незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності Генеральною прокуратурою не підтверджено обгрунтованими доказами, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв`язку між зазначеною шкодою та діями правоохоронних органів. Що стосується витрат на правову допомогу, то вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тому в задоволенні позову просила відмовити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представники відповідачів Волинської обласної прокуратури Романішина Т.Л., Державного казначейства України Манчик О.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми ст.56 Конституції України, статті 1173-1176 ЦК України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі Указу Президента України від 28.12.1999 року № 1624/99 була призначена суддею Ківерцівського районного суду Волинської області строком на п`ять років та на підставі Постанови Верховної ради України від 18.11.2004 року № 2194-IV повноваження судді було продовжено на термін, передбаченими п.2 ч.5 ст.126 Конституції України (а.с.65-66,70). 09.12.2011 року заступником Генерального прокурора України Блажівським Є.М. відносно неї, як судді Ківерцівського районного суду Волинської області, на підставі матеріалів відділу БКОЗ УСБУ у Волинській області була порушена кримінальна справа № 49-3353 за ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України. 14.12.2011 року заступником Генерального прокурора України відносно неї, як судді Ківерцівського районного суду Волинської області і прокурора Ківерцівської районної прокуратури Волинської області [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.368 КК України. Приводом до порушення кримінальної справи № 49-3353 стала заява [PERSON] ВІД 03.12.2011 року, який з 27.10.2011 року без належних підстав був залучений до оперативно-розшукових заходів і діяв під контролем оперативних працівників відділу БКОЗ УСБУ у Волинській області. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24.01.2012 року на підставі вмотивованої постанови Генерального прокурора України було відсторонено суддю [PERSON] від посади судді Ківерцівського районного суду Волинської області у зв`язку з притягненням її до кримінальної відповідальності. (а.с.62-63). \~ \~ \~ \~Вироком Рівненського міського суду від 09.02.2016 року [PERSON] було визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за відсутністю в її діях складу злочину (а.с.20-28). \~ \~ \~ \~Вироком Рівненського міського суду від 21.05.2019 року [PERSON] в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України визнано невинною і по суду виправдано за недоведоністю її участі у вчиненні інкримінованому злочину (а.с.29-39). Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31.10.2019 року вирок суду першої інстанції було залишено в силі. Ухвалою Верховного Суду України вирок Рівненського міського суду від 21.05.2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 31.10.2019 року щодо [PERSON] та [PERSON] залишено без змін (а.с.48-51). \~ \~ \~ \~Оскільки,\~мало місце\~незаконне притягнення\~відповідачем позивача\~як підозрюваної\~та обвинуваченої,\~яке потягло\~відсторонення її\~від посади,\~а в\~подальшому кримінальне\~провадження щодо\~ [PERSON] \~було закрито\~судом за\~недоведеністю її\~винуватості у\~вчиненні інкримінованого\~злочину,\~ тому, вона має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно із ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Частиною другою статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року (провадження № 6-2203цс15). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) було зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] \~\~незаконно перебувала під слідством та судом з 27 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2019 року, тобто 96 місяців 4 дня, оскільки вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.05.2019 року, який набрав законної сили 31 жовтня 2019 року [PERSON] в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України визнано невинною і по суду виправдано за недоведеністю її участі у вчиненні інкримінованого злочину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у редакції, чинній на час подання позовної заяви, встановлено з 01 жовтня 2022 року мінімальну заробітну плату на рівні 6700,00 грн. Враховуючи період перебування [PERSON] під незаконним контролем органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим, ніж 644093,33 грн. (6700*96 місяців 4 дні). Проте встановлення того факту, що розмір морального відшкодування не може бути меншим за 644093,33 грн. не позбавляє суд визначити цей розмір у більшому розмірі. Вказане відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). Таким чином законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений в кримінальному провадженні має право на розгляд його справи належним чином; стаття 6 в кримінальному провадженні застосовується, щоб позбавити особу, яку звинувачено, залишатись тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (справа «Нахманович проти Росії»). При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, дійшов висновку, що порушена проти [PERSON] кримінальна справа мала тяжкі наслідки для неї, оскільки до та після початку досудового слідства оперативними підрозділами Служби Безпеки, слідчими і прокурорами Генеральної прокуратури України впродовж тривалого часу проводилися оперативно-технічні заходи, якими з 27.10.2011 року обмежувалися конституційні права та свободи (аудіо-,відео-контроль, спостереження за особою; спостереження за місцем) [PERSON] здійснювалося прослуховування її приватних і службових телефонних розмов; проводилися обшуки по місцю роботи і по місцю проживання; у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи накладався арешт на усе майно, який був знятий лише у 2019 році. Крім того, з 24.01.2012 року до 31.10.2019 року [PERSON] була відсторонена від посади судді у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні її конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації її життя.Також здоров`я [PERSON] було підірване і вона була змушена періодично лікуватися через довготривалі психоемоційні переживання, що підтверджується виписними епікрізами, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Ківерцівської ЦРЛ, консультаційним висновком спеціаліста КЗ «Ківерцівського районного територіального медичного об`єднання» (а.с.52-59). \~ \~ \~ \~Внаслідок незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за тяжкий корупційний злочин вона постійно перебувала під емоційним тиском. Відсторонення від посади істотно вплинуло на її матеріальне становище, так як їй були припинені виплати надбавок за кваліфікаційні класи судді, виплати суддівської винагороди та інше, що підтверджується наказами Ківерцівського районного суду від 31.05.2011 року, 30.12.2011 року, 31.03.2015 року,29.05.2015 року, 02.06.2015 року, 02.09.2015 року. Також незаконне притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності на підставі штучних доказів вини надзвичайно сильно підірвало здоров`я її чоловіка [PERSON] та матері [PERSON] , які померли, не дочекавшись виправдального вироку позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2013 року та серії [NUMBER] від 14.01.2013 року (а.с.60-61). Крім того, поширювалась неправдива інформація через засоби масової інформації, внаслідок чого вона була доведена до відому необмеженому колу осіб. Внаслідок чого була знищена її ділова репутація, що спричинило їй душевні страждання. З урахуванням встановлених обставин у справі, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини, зважаючи на засади верховенства права, вимог розумності і справедливості, суд вважає необхідним також врахувати ступінь страждань від безпідставного обвинувачення позивача у вчиненні злочину, тривалість обмеження її конституційних прав, а тому приходить до висновку, що достатньо підстав для визначення розміру компенсації у сумі 700000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] незаконними діями державних органів (слідства та суду), саме такий розмір відповідає характеру та обсягу страждань позивача. Відповідно до ч.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» матеріальною шкодою є, в тому числі, заробіток та інші грошові доходи, які він особа втратила внаслідок незаконних дій. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, розмір сум, які передбачені п. 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Волинській області від 13.08.2021 року № 322, [PERSON] , як судді Ківерцівського районного суду Волинської області за період з 01.04.2015 року по 04.11.2019 роки не донараховано та не виплачено доплату за вислугу років в розмірі 515120,60 грн. (а.с.64) \~ \~ \~ \~Згідно з п. 13 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним\~наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України. Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі. Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягають також поверненню суми, зокрема сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Внаслідок постановлення виправдувального вироку суду позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає згідно прямої вказівки закону. Аналогічні висновки стосовно стягнення майнової шкоди у розмірі витрат громадянина, сплачених ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 333/7311/16-ц (провадження № 61-32057св18). Відповідно до ч.1,3 ст. 12, ч.1,6 статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів цивільної та кримінальної справи вбачається, що позивачу надавали правову допомогу адвокати Ковальов С.В. та Полячук С.І. що підтверджується договорами про надання правової допомоги - захисту, додатками до договору, розрахунками наданої правової допомоги. \~ \~ \~ \~Однак, суд враховує, що розмір правової допомоги має бути співмірним, тому з Державного бюджету України на користь [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 200000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial