Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 128 697,50 грн., стягнення судових витрат, посилаючись на те, що 30.01.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (первісним кредитором) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 29308-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору. 31.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ФК ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 40 515,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 515,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 31.01.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 29308-01/2022 в розмірі 40 515,00 грн. Також, 17.02.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5553974. Кредитний договір так само підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 кредитного договору. 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги і до відповідача в сумі 88 182 грн. 50 коп. з яких: 25 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 182,50 грн.- сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 19.06.2023, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5553974 в розмірі 88 182,50 грн. 30.11.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідачка не пригадує щоб нею укладались будь-які кредитні договори з первісними кредиторами чи позивачем, тим більше в електронній формі, що свідчить про те, що [PERSON] не підписувала договорів про надання позики від 31.01.2023 року та від 19.06.2023р. Позивачем до позовної заяви не надано доказів укладення відповідних договорів з [PERSON] (окрім посилання на договір факторингу), надані позивачем копії кредитних договорів, які підготовлені працівниками позивача - не містять жодних правових підстав та не можуть слугувати доказом безспірності укладення кредитного договору. Крім того, надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитом та Витяги з реєстру боржників, підготовлені працівниками позивача, і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. Також зазначаємо, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним Договором № 29308-01/2022 від 30.01.2022р. в сумі 40 515,00грн., та кредитним Договором № 5553974 від 17.02.2022р. в розмірі 88 182,50грн., а саме: не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по процентам. Тому заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.72-74). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви, просив про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подав заяву, в якій просив відмовити в задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] 30.01.2022 року укладено договір про надання фінансового кредиту №29308-01/2022 та додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №29308-01/2022 (а.с. 6-8). Згідно п.п.1.1.,1.2 договору сума фінансового кредиту - 15 000грн 00 коп. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.02.2022. Згідно п.п.1.3 договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу. Згідно п.п.4.3 у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. У додатку № 1 до договору визначена сума процентів в розмірі 5 625,00 грн, виходячи із процентної ставки на рівні 1,25 % на день та сукупна вартість кредиту в розмірі 20 625 000 грн. (а.с.8, зворот ). 31.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФЕ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.10-13). Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року та розрахунку заборгованості сума заборгованості боржника [PERSON] (номер кредитного договору:29308-01/2022) за основною сумою боргу: 15 000 грн; сума заборгованості за відсотками: 25 515,00 грн; сума заборгованості за пенею: 0,00 грн. Всього 40 515,00 грн (а.с. 14-15). 17.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 5553974 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 25 000 грн., на строк до 360 дні, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосування у межах строку кредиту. Згідно з п.1.8, Договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 204 100,00 грн. Договір, додаток № 1 до нього, який містить таблицю обчислення загально вартості кредиту та реквізити для повернення кредитних коштів, Паспорт споживчого кредиту підписані Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А369032 (а.с.20-27). 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року та розрахунку заборгованості сума заборгованості боржника [PERSON] (номер кредитного договору:5553974) за основною сумою боргу: 25 000 грн; сума заборгованості за відсотками: 63 182,50 грн; сума заборгованості за пенею: 0,00 грн. Всього 88 182,50 грн (а.с. 32-33). За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що за умовами вищезазначених договорів відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за кредитним договором № 29308-01/2022 від 30.01.2022 року та за кредитним договором № 5553974 від 17.02.2022 року, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість на підставі вищезазначених договорів підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до пунктів 1.2 кредитного договору № 29308-01/2022 від 30.01.2022 року року кредит надавався на 30 днів, тобто до 28 лютого 2022 року. Згідно п.п.4.3 кредитного договору 29308-01/2022 від 30.01.2022 року у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.1.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року № 5553974 строк користування кредитом становить 360 днів. Зазначені умови цього договору не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором №29308-01/2022 від 30.01.2022 року нараховуються до 28 лютого 2022 року, а за договором позики від 17.02.2022 року № 5553974 до 12 лютого 2023 року. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором №29308-01/2022 від 30.01.2022 року вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором кредиту №29308-01/2022 від 30.01.2022 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 90 днів за договором №29308-01/2022 від 30.01.2022 року, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Установлено, що відповідно до умов кредитного договору №29308-01/2022 від 30.01.2022 року та додатку до договору №1 сума кредиту становила 15 000 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування- 1,25% за день. Строк кредитування 30 днів та відповідно до п. 4.3. передбачено нарахування відсотків за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором №29308-01/2022 від 30.01.2022 року складає 16 875 грн (15 000*0,0125*90 днів ). Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року № 5553974 сума кредиту - 25 000 грн, процентна ставка 1,99% в день, Кредит надається строком на 360 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором складає 179 100 грн (25 000*0,0199*360). Позивач просить стягнути з відповідчки відстотки за вказаним договором в розмірі 63 182,50 грн. Щодо тверджень представника відповідача про не укладення відповідачкою кредитних договорів з підписанням електронним підписом, суд зазначає наступне. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 цього Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. При цьому, суд враховує правову позицію ВСУ, викладену у Постанові від 16.12.2020 по справі № 561/77/19, щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора, і погоджується з позивачем, що без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Отже заперечення відповідача стосовно не укладення ним договорів в електронному вигляді суд не приймає. Як видно із спірних Кредитних договорів, сторони при їх підписанні узгодили розмір кредиту, строк договору, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення цих Договорів. Відповідачем не надано доказів відмови в односторонньому порядку від укладання Договорів або визнання їх недійсними, не спростовано належними доказами ті обставини,що вона отримувала кредитні кошти та не виконала умови двох кредитних договорів,право вимоги за якими в установленому порядку перейшло до Позивача. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кожним кредитним договором, суду також не надано. Суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах та додатках №1 до кредитного договору про графік розрахунку за кредитним договором, та прийшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" становить 120 057,50, що складається з заборгованості за кредитним договором № 29308-01/2022 від 30.01.2022 року у розмірі 31 875 грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 875 грн - сума заборгованості за відсотками; та за договором про надання споживчого кредиту № 5553974 від 17.02.2022 року у розмірі 88 182,50 грн, з яких: 25 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 182,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідача 2 503,81 грн. ( 120 057,50 х 2 684,00 / 128 697,50 грн.) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved