Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

у жовтні 2023 року ТОВ «Споживчий центр» (далі позивач) звернулося до суду з вищевказаним позовом, у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (далі відповідач) 12 травня 2020 року укладено кредитний договір № 12.05.2020-010000874. Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 12 травня 2020 року, Заявки № 12.05.2020-010000874 від 12 травня 2020 року, Підтвердження про отримання кредиту № 12.05.2020-010000874 від 12 травня 2020 року (далі договір). Умови договору: сума кредиту 5 500,00 грн; строк 28 календарних днів; дата повернення кредиту 09 червня 2020 року; процентна ставка: перші 14 днів 28% (1 540,00 грн), решта 14 днів 56% (3 080,00 грн); спосіб надання кредиту електронний переказ на реквізити вказані позичальником у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 12 травня 2020 року. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, що підтверджується карткою по особовому рахунку відповідача. Станом на 31 жовтня 2023 року сформована прострочена заборгованість у сумі 5 195,00 грн, яка складається з: основного боргу в сумі 2 420,00 грн та процентів за період з 12 травня 2020 року по 30 січня 2022 року 2 775,00 грн. Відповідачем проведена часткова сплата кредиту у сумі 3 080,00 грн основного боргу та 305,00 грн процентів. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаному розмірі. Постановлено суддею ухвалою від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. 10 листопада 2023 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на веб-порталі «Судова влада України» опубліковано відповідне оголошення про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. 05 грудня 2023 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій позивач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього заборгованості в розмірі 4\~695,00 грн, оскільки 02 листопада 2023 року ним сплачено заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2023 року № 12.05.2020-010000874 в розмірі 500 грн, про що надано суду належним чином засвідчену копію квитанції від 02 листопада 2023. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 12 травня 2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 12.05.2020-010000874, шляхом підписання відповідачем пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 12 травня 2020 року та заявки № 12.05.2020-010000874 від 12 травня 2020 року, на наступних умовах: сума кредиту 5 500,00 грн; строк кредиту 28 календарних днів; дата повернення кредиту 09 червня 2020 року; процентна ставка: перші 14 днів 28% (1 540,00 грн), решта 14 днів 56% (3 080,00 грн); спосіб надання кредиту електронний переказ на реквізити вказані позичальником у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору /а.с.22-27, 28-29/. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти у вищевказаному розмірі, що також підтверджується довідкою-підтвердженням укладання кредитного договору /а.с.30/. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку /а.с.31-32/ та розрахунком заборгованості /а.с.33/. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 31 жовтня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 5\~195,00 грн, яка складається з наступного: 2\~420,00 грн заборгованість за кредитом; 2\~775,00 грн заборгованість за відсотками за період з 12 травня 2020 року по 30 січня 2022 року. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Також суд ураховує положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, однак частково виходячи з наступного. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2020 року № 12.05.2020.010000874 у розмірі 5\~195,00. З наданої відповідачем належним чином засвідченої квитанції від 02 листопада 2023 року судом установлено, що відповідачем 02 листопада 2023 року сплачено на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.05.2020-010000874 у розмірі 500,00 грн /а.с.55/. Положеннями п. 7.2. кредитного договору від 12 травня 2020 року № 12.05.2020.010000874 передбачено, що кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються на погашення штрафу, потім прострочених процентів, потім процентів, потім кредиту, а сума, що залишилась після цього, направляється на компенсацію завданої шкоди, якщо така була завдана. Оскільки суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за процентами, враховуючи положення п. 7.2. вищевказаного кредитного договору, суд зараховує сплачену відповідачем суму заборгованості в розмірі 500,00 гривень як таку, що сплачена на виконання договору в частині сплати процентів. Таким чином враховуючи вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем частково, надання відповідачем доказів часткової сплати заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд вбачає підстави для задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 4\~695,00 грн, яка складається з наступного: 2\~420,00 грн заборгованість за кредитом; 2\~275,00 грн заборгованість за процентами. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 1\~073,60 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 1\~073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial