Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

01.09.2023 позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8284 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки: 5122082000:01:001:1696; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6449 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0695; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7283 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:1184. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 537/02-14 від 13 липня 2023 року, їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належать земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8284 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:1696, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 34437292 від 03.03.2015 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34437445 від 03.03.2015; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6449 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:001:0695, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 34429526 від 03.03.2015 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34429888 від 03.03.2015; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7283 га, що розташована на території Комишівської сільської Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122082000:01:003:1184, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 34440377 від 03.03.2015 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34441775 від 03.03.2015. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.11.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 24 грудня 2007 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 794, згідно умов якого належний їй на праві особистої власності земельний сертифікат серії РН № 711958, виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією від 16 лютого 1996 року, право на земельний пай з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Перемога», село Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 2,69 в умовних кадастрових гектара, майновий пай серія ОД-ХVI № 10061158 виданий Комишівською сільською радою від 04.02.2003 року, вона заповіла своїй доньці, [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69283171 від 23.06.2022 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 24.12.2007 року, зареєстрований за № 114 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.06.1985 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, відповідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; -\~син [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлений факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 412, виданою 09.05.2023 року Комишівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 537/02-14 від 13 липня 2023 року, їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved