Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

В березні 2023 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2022 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Станом на сьогодні він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , він з дружиною та сином проживають у [ADDRESS] . З 2021 року син залишився проживати з ним та повністю перебуває на його утриманні, відповідачка не надає згоди на реєстрацію сина разом з ним за адресою його фактичного проживання. Син влаштований у дитячий садок ДНЗ-ЦРД №44, гр. №6, який знаходиться поблизості їх місця проживання, він займається його вихованням. Їх син з народження знаходиться під наглядом лікаря-педіатра м.Дніпро, з 22.11.2021 року наглядається сімейним лікарем амбулаторії ЗПСМ №10, він регулярно з ним відвідує амбулаторію, дитина має гемангеому лівої гомілки, всі рекомендації лікаря по лікуванні та догляду за дитиною він як батько виконує своєчасно і в повному обсязі, дитина щеплена згідно календаря щеплень. Він - позивач працевлаштований в ТОВ «ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ», згідно характеристики має позитивні характеристики. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу вони з відповідачкою разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання [ADDRESS] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023 року дану справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою суду від 29.03.2023 року у справі відкрито провадження в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання. 04.07.2023 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якій позивач зазначив, що на час розгляду справи в суді він з дружиною [PERSON] придбали квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , та на даний час вони проживають за вказаною адресою разом з сином [PERSON] . Посилаючись на зазначене, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання. Ухвалою суду від 10.10.2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, розглянути справу у його відсутності. Відповідач, яка не з`явилась в судове засідання, не надала відзив на позовну заяву, в підготовчому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтвердила, що дійсно з 2021 року їх з позивачем син [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] в м.Кам`янське, оскільки вона проживає в м.Дніпро, працює, на її вихованні перебуває старший син від інших стосунків. а вона за погодженням з позивачем періодично приїздить до дитини, спілкується з нею. Представник третьої особи у наданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутність, просив ухвалити у справі рішення в інтересах дитини. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 07.03.2020 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Шевченківським районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Сторони є батьками малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , про що Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 29.09.2020 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2022 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] розірвано. З 2021 року дитина - [PERSON] , [INFO] , проживав разом з батьком - [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом №151 проживання без реєстрації від 08.06.2022 року, складеним комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут». Дитина повністю перебуває на утриманні батька, який займається її вихованням, за твердженням позивача, в зв`язку з припиненням шлюбних стосунків між ним та відповідачем виник спір щодо визначення місця проживання дитини; відповідачка не надає згоди на реєстрацію сина разом з ним за адресою його фактичного проживання у м. Кам`янське. Вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 03.03.2023 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис 82. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] , позивач разом з дружиною та сином [PERSON] проживали за вищевказаною адресою у [ADDRESS] . Дитина - [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні батька [PERSON] , який займається його вихованням та матеріально забезпечує. [PERSON] , [INFO] , відвідує з 2022 року дитячий садок ДНЗ-ЦРД №44, гр. №6, в м.Кам`янське. Як зазначено в характеристиці на дитину, дитина проживає з батьком, мама [PERSON] не приймає ніякої участі у житті дитини, у ДНЗ маму не бачили жодного разу; психологічний клімат в сім`ї сприятливий, батько досить часу приділяє дитині, цікавиться життєдіяльністю сина в дитячому садку, створив належні умови для проживання та виховання сина. Дитина сторін - [PERSON] з народження знаходиться під наглядом лікаря-педіатра м.Дніпро, з 22.11.2021 року наглядається сімейним лікарем амбулаторії ЗПСМ №10, позивач регулярно з сином відвідує амбулаторію, дитина має гемангеому лівої гомілки, позивач забезпечує виконання рекомендацій лікарів по лікуванню та догляду за дитиною, дитина щеплена згідно календаря щеплень; усіма питаннями по лікуванню, щепленню, догляду за [PERSON] займається батько, мати до амбулаторії ЗПСМ № 10 не з`являлась. Викладене підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Кам`янської міської ради від 17.06.2022 року № 97/1-02. Позивач працевлаштований в ТОВ «ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ» маляром, де позитивно характеризується. З матеріалів справи вбачається, про що зазначено в заяві про уточнення позовних вимог, що позивач з сином [PERSON] та дружиною [PERSON] наразі проживають в квартирі за адресою [ADDRESS] , власником якої відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2023 року зазначена [PERSON] . Вказане підтверджується Актом №226 проживання (не проживання) від 22.06.2023 року, складеним працівниками Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» та копією вказаного договору купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . В підготовчому засіданні [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтвердила, що дійсно з 2021 року їх з позивачем син [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] в м.Кам`янське, оскільки вона проживає в м.Дніпро, працює, на її вихованні перебуває старший син від інших стосунків. а вона за погодженням з позивачем періодично приїздить до дитини, спілкується з нею. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право спілкуватися з нею, а інший з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати цьому, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Після побачення з дитиною, батьки зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно вимог ч.1 ст. 161 СК України спір вирішується не з приводу встановлення адреси місця знаходження дитини, а з приводу проживання дитини з одним із батьків, які є вільними у виборі місця проживання та пересуванні в силу ст. 33 Конституції України, ч.ч.1, 6 ст. 29 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та можуть мати одночасно кілька місць проживання (ч.6 ст. 29 ЦК України), і у такому разі особа здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором (ст. 6 Закону № 1382-IV), а наявність такої реєстрації не обмежує право особи на вибір іншого місця проживання. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Абзацом 2 ч.1 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При розгляді справи судом не встановлена наявність обставин, передбачених ч.2 ст.161 СК України, позивач має самостійний дохід, працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява N 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, зокрема, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Відповідно до положень статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з «Висновку щодо недоцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком гр. [PERSON] » від 18.09.2023 року, наданого виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу суду, визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком гр. [PERSON] » від 18.09.2023 року, є недоцільним. Як зазначено у Висновку, зазначене у позові питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради у присутності [PERSON] , де з`ясовано, що спір між ним та [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини відсутній, малолітній [PERSON] мешкає разом з батьком без будь-яких перешкод з боку матері. Суд з урахуванням положень частини шостої статті 19 СК України вважає необхідним відступити від вищевказаного висновку органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо необґрунтованим і на його підставі не можна встановити фактичні обставини справи, відносини сторін. Даний висновок за своїм змістом містить інформацію про перебування позивача та відповідача у шлюбі, народження у них дитини [PERSON] , розірвання шлюбу сторонами та про реєстрацію іншого шлюбу позивачем, при цьому вбачається, що дані обставини стали відомі органу опіки та піклування саме з позовної заяви позивача, а не на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи, як то передбачено положеннями ст. 19 СК України. Вбачається, що органом опіки та піклування не перевірялись твердження позивача про те, що між ним та відповідачем виникав спір щодо визначення місця проживання дитини, що вона не надає згоди на реєстрацію сина разом з ним за адресою його фактичного проживання. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та наведені положення законодавства, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що за встановлених під час розгляду справи обставин, з урахуванням обставин належного піклування позивача за дитиною, її інтересам відповідатиме проживання разом з батьком, що не тягне за собою обмеження матері у праві спілкування і участі у вихованні дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком - позивачем у справі. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved