Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Адвокат Грица Іван Юрійович звернувся із заявою в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення особи та факту постійного проживання, покликаючись на те, що [PERSON] народилася в селищі Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області 19.10.1990 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заявниця ніколи не навчалася у школі чи інших закладах освіти, ніколи не мала реєстрації місця проживання (прописки). Заявниця на сьогоднішній день повнолітня і не має паспорта громадянина України. Мати заявниці - [PERSON] , з 21.09.1978 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю ЦНАП Чинадіївської селищної ради на адвокатський запит, однак там давно не проживає та має паспорт громадянина України, що підтверджується відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та копією паспорта. Разом з матір`ю, сестрою [PERSON] і братом [PERSON] та іншими братами і сестрами, заявниця більше 20 років проживає в тимчасовому ромському поселенні на березі ріки Бистриця Солотвинська в місті Івано-Франківську, що не має офіційного статусу та адреси. 04 вересня 2023 року заявниця стала на облік в Центрі обліку бездомних осіб - Будинку нічного перебування, що знаходиться по [ADDRESS] . 06 липня 2023 року [PERSON] звернулася до керівника Івано-Франківського відділу Державної міграційної служби в Івано-Франківській області із заявою на проведення процедури встановлення особи, яка передбачена пунктом 43 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України». 01.08.2023 року заявниця отримала відповідь від начальника Івано-Франківського відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, згідно якої її було повідомлено, що за результатами розгляду її заяви про отримання паспорта громадянина України та на підставі проведених перевірок встановити особу [PERSON] та належність до громадянства України не вдалось. Заявниці рекомендовано звернутись із заявою про встановлення належності до громадянства України до суду. Відтак вимогами заяви представник заявника просить встановити, відповідно до фотозображення, що міститься у посвідченні про взяття на облік № 19/23 від 04.09.2023 Центру обліку бездомних осіб, особу [PERSON] , що народилася [INFO] в селищі Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області, що перебувала у громадянстві колишнього СРСР; встановити факт постійного проживання у неповнолітньому віці на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) [PERSON] , що народилася [INFO] в селищі Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали доводи заяви. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні надав пояснення, що 06.07.2023 [PERSON] звернулася до Івано-Франківського відділу УДМС в Івано-Франківській області з приводу процедури встановлення її особи. Під час здійснення перевірок встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області, відомості підтверджені даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, в якому наявний актовий запис про народження № 94 від 02.11.1990 року. За обліками ДМС (УДМС) України в областях, територіальних підрозділах ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області Лакатош В.Г. зареєстрована чи знята з реєстрації, набуттям чи припиненням громадянства України та документуванням паспортом громадянина України не значиться. Щодо оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання не зверталась. Згідно даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (ВОМІРМП) УПГРП ГУДМС України в Закарпатській області [PERSON] , [INFO] зареєстрована/знята з реєстрації не значиться. За результатами розгляду заяви [PERSON] та на підставі проведених перевірок встановити особу заявника та її належність до громадянства України не вдалось. З огляду на викладене, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення особи заявника та факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом 13 листопада 1991 року (за наявності належних доказів, що підтверджують дані факти). Відповідне рішення суду є підставою для звернення особи, щодо якої воно постановлене, до територіального підрозділу ДМС із заявою про встановлення її належності до громадянства України та документування паспортом громадянина України. У судовому засіданні допитано як свідків: [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що заявниця [PERSON] є їхньою донькою та сестрою відповідно. [PERSON] з часу свого народження проживала у смт Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області, з 2000 року проживає у м. Івано-Франківську. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народилася у селищі міського типу Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області 19.10.1990 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7). Батьки заявниці - [PERSON] та [PERSON] народилися у селищі міського типу Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 8, 9). [PERSON] , з 21.09.1978 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю ЦНАП Чинадіївської селищної ради на адвокатський запит (а.с. 10 зворот). [PERSON] з 1978 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] по паспорту громадянина України, що підтверджується відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (а.с. 12). 04 вересня 2023 року заявниця стала на облік в Центрі обліку бездомних осіб - Будинку нічного перебування, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 16). 06 липня 2023 року [PERSON] звернулася до керівника Івано-Франківського відділу Державної міграційної служби в Івано-Франківській області із заявою на проведення процедури встановлення особи, яка передбачена пунктом 43 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (а.с. 17). Згідно листа начальника Івано-Франківського відділу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 01.08.2023 № 2610-2337/2610.1-23, [PERSON] повідомлено, що за результатами розгляду її заяви про отримання паспорта громадянина України та на підставі проведених перевірок встановити особу [PERSON] та належність до громадянства України не вдалось. Заявниці рекомендовано звернутись із заявою про встановлення належності до громадянства України до суду (а.с. 18). Частиною першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про громадянство України» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом а) пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (частина перша статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»). Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (надалі - Порядок № 302). Відповідно до пунктів 38-40 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, згідно з пунктом 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Таким чином, згідно з вимогами вказаного вище законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19 жовтня 2022 року в справі № 511/409/20, від 02 вересня 2020 року в справі № 366/474/19, від 16 листопада 2022 року в справі № 755/16248/18. Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (надалі - Порядок 215) відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Згідно з пунктом 7 Порядку 215, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття. Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України. Відповідно до пункту 10 Порядку 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування. Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку 215, під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії відповідних документів. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Предметом розгляду у даній справі є питання щодо встановлення особи заявника та встановлення факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року. Враховуючи викладене та те, що у судовому засіданні було встановлено особу заявниці, що підтверджено відповідними доказами та показаннями свідків і матеріалами справи підтверджується, що заявниця у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживала на території України, а також те, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення та породжує юридичні наслідки, а тому суд знаходить підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved