Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2014 року по 2018 рік, від якого в них народилася дочка [PERSON] . Після фактичного розпаду сім`ї та розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом з матір`ю, у зв`язку з чим на підставі Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2021 з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання їхньої спільної дочки в розмірі частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття. На даний час він зареєстрував шлюб та проживає однією сім`єю з [PERSON] і в них народилася спільна дитина - син [PERSON] . [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не працює. Крім того, разом з ними проживають двоє дітей від попереднього шлюбу [PERSON] , і всі вони перебувають на утриманні позивача. Зазначає, що на даний час в нього суттєво зменшився розмір доходу, в нього на утриманні перебувають зазначені особи, тому він не в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] у визначеному розмірі та просить зменшити їх розмір з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його доходу, щомісячно. Ухвалою судді від 29.08.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За вх. №23667 від 05.10.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона заперечує проти позовних вимог та зазначає, що їхня спільна з відповідачем дочка [PERSON] після розпаду сім`ї проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому аліменти стягуються на підставі рішення суду в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач не надав жодного доказу про те, що його матеріальний стан погіршився, що в нього суттєво зменшився дохід, приховуючи при цьому, що на даний час він офіційно працює в роті охорони Уманського РТЦК та СП, отримує заробітну плату, розмір якої дозволяє сплачувати аліменти у визначеному розмірі та утримувати інших членів його сім`ї. Відповідач зазначає, що на сьогоднішній день вона також ніде не працює, адже перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною. Крім того, їхня спільна дочка [PERSON] має хронічні хвороби, перебуває на Д обліку та потребує значних та додаткових коштів на лікування. Відповідач має гарні умови проживання, власний будинок, дороговартісний автомобіль, стабільний дохід. Також, відповідач не погоджується з тим, що підставою зменшення розміру аліментів є перебування на утриманні позивача дітей від попереднього шлюбу його нинішньої дружини, адже, він не надав доказів того, що їх усиновлював та на їх утримання не сплачуються аліменти їхнім біологічним батьком. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2021 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є чинним на даний час. Наразі, відповідач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру сплачуваних аліментів, посилаючись на те, що в нього на даний час змінився сімейний стан, з`явилися інші особи, які перебувають на його утриманні, а саме: дружина [PERSON] , спільний син [PERSON] , [INFO] , та двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу його нинішньої дружини. Також, суттєво зменшився розмір його доходів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища, однак суду не надано жодного належного доказу щоб підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином, суд не вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, відповідно до висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, зменшення розміру сплачуваних аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] та суперечитиме її інтересам. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем не надано доказів на підтвердження погрішення його матеріального становища, не є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed