Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення 20 листопада 2023 року представником [PERSON] - адвокатом Лисенко Ганною Олександрівною подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, згідно з якою представник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 79 000,00 грн. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» було укладено договір про надання правової допомоги №1/16/08/22 від 16.08.2022. Відповідно до п. 5.2 договору вартість роботи адвоката залежить, зокрема, але не виключно, від складності завдання і оперативності його виконання і вираховується з погодинної ставки, розмір якої становить 2000 грн за годину роботи адвоката. Клієнт сплачує кошти не пізніше наступного дня після отримання рахунку на оплату. Відповідно до п. 5.3 договору сторонами домовлено, що клієнт сплачує вартість підготовки позовної заяви до суду з питань, які є предметом цього договору, у розмірі 20000,00 грн. Представник позивачки вказує, що загалом за актом приймання-передачі послуг від 20.11.2023 Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» витрачено часу 39,5 години у зв`язку із наданням правової допомоги, а загальна сума понесених витрат становить 79000,00 грн. Окремо представник позивачки звертає увагу на неможливість застосування принципу пропорційності відносно задоволених позовних вимог з огляду на те, що серед задоволених позовних вимог міститься немайнова вимога, що виключає можливість грошового вираження ціни позову. Позивач вважає понесені нею витрати на професійну правничу допомогу співмірними зі складністю справи (кількість проведених судових засідань по якій становить 11 засідань), витраченим часом (39,5 годин надання правової допомоги) обсягом наявних матеріалів справи, вжитими процесуальним діям (витребування доказів, необхідність уточнення позовних вимог, враховуючи поновлення позивачки на роботі, дослідження оригіналів електронних доказів і т.д.), надзвичайною значимістю справи для позивачки, а також досягнутим результатом у вигляді справедливої сатисфакції - скасування рішення про незаконне звільнення. Заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення Відповідач просить у задоволенні заяви представника позивачки - адвокатки Лисенко Ганни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/7231/22 відмовити. У запереченнях йдеться про те, що наданий стороною позивача договір не може бути прийнятий судом, оскільки існують об`єктивні підстави вважати його неукладеним (не вчиненим) через відсутність особистого підпису позивачки, яка була відсутня на території України у день укладення договору. Заявлену до відшкодування стороною позивачки суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 79000,00 грн відповідач вважає недоведеною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, їх обсягом та часом, витраченим на виконання таких робіт. Рух заяви Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі та призначено розгляд заяви на 30 листопада 2023 року. 24 листопада 2023 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі №754/7231/22 без участі сторони позивача. У судовому засіданні 30 листопада 2023 року оголошено перерву до 08 грудня 2023 року. У судовому засіданні 08 грудня 2023 року представник позивача підтримав заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просив у задоволенні заяви представника позивачки - адвокатки Лисенко Ганни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/7231/22 відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за 16 днів невикористаної відпустки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №120/П від 29.07.2022, виданий Дочірнім підприємством «Кондитерська корпорація «РОШЕН» про звільнення [PERSON] з посади фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул без поважних причин. Провадження в частині вимоги про поновлення [PERSON] на посаді фахівця із забезпечення виробництва відділу забезпечення виробництва виробничого департаменту Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» з 29.07.2022 закрито. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 липня 2022 року по 05 жовтня 2022 року в розмірі 31631,88 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків та зборів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Кондитерська корпорація «РОШЕН» на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн. У позовній заяві міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, наданих стороною позивачки, в розмірі 30000 грн, а саме: 20000,00 грн за підготовку та подання позовної заяви, 10000,00 грн за участь адвоката в судових засіданнях. До заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження витрат з професійної правової допомоги представником позивачки додано договір про надання правової допомоги № 1/16/08/22 від 16.08.2022, акт приймання-передачі послуг від 20.11.2023 на загальну суму 79 000,00 грн та квитанції на загальну суму 79 000,00 грн. (а.с. 38-55 т. IV). Норми права та мотиви суду Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як зазначалося вище, у позовній заяві міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, наданих стороною позивачки, в розмірі 30000 грн, тоді як зазначена в заяві про ухвалення додаткового рішення сума істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Стороною позивачки не доведено того, що вона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Крім того, відповідно до п. 5.2 договору визначено вартість погодинної ставки адвоката, розмір якої складає 2000 гривень, що також давало підстави адвокатам [PERSON]. зазначити більш точний розрахунок, що подавався із першою заявою по суті справи. У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 зазначено, що «подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат». З огляду на викладене, на підставі ч. 4 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат в частині перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а саме 49000 грн. Щодо принципу пропорційності У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 904/5929/19 вказано, що пропорційність, яка застосовується судами у розподілі судового збору, і яка визначається виключно через кількісний критерій заявлених немайнових вимог (з урахуванням приписів Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру) не є тотожною пропорційності, яка у даному випадку не пов`язується виключно з кількісним аспектом і визначається через співвідношення між поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом. Враховуючи, що позов містить вимоги не лише майнового, але і немайнового характеру, зважаючи на викладену вище правову позицію Верховного Суду щодо особливостей застосування принципу пропорційності під час розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 30000,00 грн, що були заявлені у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат у позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: partial