Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021 станом на 03.10.2023 у розмірі 20905,00 гривень, яка складається з: 4000,00 гривень заборгованості за кредитом, 1680,00 гривень заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,4% за кожен день користування кредитом за період з 20.02.2021 по 22.03.2021 (включно), 15225,00 гривень заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн та 9000,00 гривень витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що, відповідно до укладеного кредитного договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «Мonetka») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі за посиланням https://monetka.ua або http://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідач зареєструвався на вебсайті, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Сума кредиту по укладеному кредитному договору була перерахована на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті [NUMBER] відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який він вказав, а саме [NUMBER] , направляється смс-повідомлення з сумою блокування та розмір суми блокування відповідач має вказати у відповідному полі особистого кабінету. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення кредитного договору. Одноразовий ідентифікатор 644762 направлявся відповідачу 20.02.2021 о 21:43:27 год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону [NUMBER] було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" з ТОВ «Девелопмент Інновейшенс», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон». Кредитний договір був підписаний 20.02.2021 о 21:43:41 год, шляхом введення одноразового ідентифікатора 644762 в особистому кабінеті. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 20.02.2021 на платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та [PERSON] було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору зі всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. 17 червня 2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ «ФК «Ріальто», укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210220-31965-3 від 20.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту, відповідно до п. 1.3 кредитного договору, становить 30 днів. Згідно з п. 3.3 кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 кредитного договору, позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Таким чином, позичальником сплачується чіткі та зрозумілі процентні ставки. Нарахування прихованих комісій та пені по кредитному договору не проводилося. При цьому кредитором також враховано і норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (СОVID-19)» про не нарахування штрафів та пені на період карантину. Однак, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим заборгованість за договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021 станом на 03.10.2023 становить 20905,00 гривень, яка складається з: 4000,00 грн - заборгованість за кредитом; 1680,00 гривень заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,4% за кожен день користування кредитом за період з 20.02.2021 по 22.03.2021 (включно), 15225,00 гривень заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Не виконавши належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушив норми чинного законодавства та умови кредитного договору, що й послужило підставою зернення до суду з даним позовом. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.10.2023 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] скористався правом подати відзиву на позовну позовної заяви відповідно до якого просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, оскільки вказаний позов є незаконним та необгрунтованим. Зокрема вказує, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, оскільки він не надав ні суду ні відповідачу жодної додаткової угоди до договору факторингу, в якій би було зазначено прізвище,ім`я та по батькові відповідача, як особи, право вимоги якох передано, а також де були б зазначені реквізити кредитного договору . Даний договір складено в односторонньому порядку, без будь яких відміток іншої сторони договору факторингу. Також не надано документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно відповідача, яке було передано позивачу. Також вказує, що у нього відсутній обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу в силу того, що він не був повідомлений взагалі ніяким чином про заміну кредитора та не надано суду доказів про умови пролонгації кредиту. Окрім того зазначє, що позивачем наданий розрахунок заборгованості , який не містить чіткого розрахунку нарахування процентів та неправомірне здійснення нарахування заборгованості згідно п. 3.3 Договору без уточнення дати (терміну) користування. (а.с.60-61). Представник позивача - Руденко К.В. подав до суду відповідь на відзив відповідно до якого просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Окремо зазначає, що при цьому, укладення Відповідачем з Позивачем Договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021р., це право, а не обов`язок Відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд Відповідачем, який є вільним у своєму виборі. При цьому Відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим Договором. Також Відповідач не обмежений у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Окрім цього, звертаємо увагу Відповідача на те, що будь-які зміни умов Договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021р. не вносилися. Щодо твердження Відповідача про начебто неправомірне нарахування Позивачем відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування на суму 15 225,00 грн. за Договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021 року повідомляємо наступне. п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, Позичальником сплачується чіткі та зрозумілі процентні ставки. Первісним кредитором не здійснюється й нарахування прихованих комісій та пені по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Проте, Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості (долучено до Позовної заяви). (а.с.63-68). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021 (а.с. 11-12), укладеного між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" (далі - товариство) та [PERSON] (далі - позичальник), товариство надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі (п. 1.1 кредитного договору). Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові (п. 1.6 кредитного договору). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сторони погодили таку процентну ставку за користування кредитом - 1,4 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 511,00%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлеих п. 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений в п. 1.3 цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з п. 4.1, 4.2 кредитного договору, всі спори та непорозуміння щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього Договору, підлягають врегулюванню шляхом переговорів. Якщо сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується в судовому або позасудовому порядку за місцем виконання договору згідно з чинним законодавством України. Місцем виконання цього договору є місцезнаходження товариства. Невід`ємною частиною кредитного договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФК "Фінанс Інновація", які розміщені на сайті monetka.ua (п. 1.4 кредитного договору). До матеріалів позову долучено внутрішні правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФК "Фінанс Інновація", у яких визначені загальні умови та порядок надання грошових коштів у позику. Ці правила є публічною офертою, у розумінні відповідних статтей ЦК України, Закону України "Про електронну комерцію", укласти договір на отримання кредиту на умовах, що встановлені товариством та застосовуються у випадку подання заявником заявки на сайті товариства, підписання договору та, в разі необхідності, додаткових угод до нього (а.с.17-24). У витягах з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua по анкеті-заяві на кредит № 210220-31965-3, дата створення 20.02.2021, та по хронології дій щодо укладення вказаного кредитного договору, вказано вчинені сторонами дії з укладення електронного кредитного договору та умови, які вони погодили. Номер мобільного телефона клієнта [NUMBER] (а.с. 14,15). Довідка за вих № 66238 від 10.07.2023 свідчить про те, що на смс-повідомлення від альфа-імені "Monetka" з текстом "Для подтверджения согласия с условиями Договора введите 644762" було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ "Мобізон" 20.02.2021 о 21:43:27 (а.с. 16). Щодо клопотання позивача про витребування доказів, то суд не вбачає підстав для його розгляду та задоволенню, оскільки представник відповідача у заяві від 01.11.2023 року не спростовує твердження щодо отримання ним кредиту та фактично зазначає про те, шо відповідач у 2021 році частково його сплачував (а.с.13). Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021, станом на 03.10.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 20 905,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредита - 4000 грн, прострочена заборгованість по несплачених процентах - 1680,00 грн, заборгованість по несплачених процентах за неправомірне користування грошовими коштами, згідно з п. 3.3 договору, - 15225,00 грн (а.с. 13). На підставі договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021 первісний кредитор - ТОВ "ФК "Фінансова інновація" в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, відступив, а новий кредитор - ТОВ "ФК "Ріальто" прийняв (набув) права грошової вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, строк виконання за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить первісному кредитору. Перелік боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в акті прийому-передачі прав та додаткових договорах до договору (п. 1.1). Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за кредитним договором, які існували та існують на момент укладення цього договору (п. 1.4) (а.с. 31-36). Згідно з даними, які містяться у витязі з акта приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021, від первісного до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021. Сума договору 4000 грн, процентна ставка 1,4 %, позичальник [PERSON] . Загальна заборгованість - 17860,00 грн. Заборгованість за кредитом - 4000 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 13860,00 грн, пеня - 0 грн (а.с. 37). По договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021 здійснено перерахування, на що вказує платіжне доручення № 166 від 27.07.2021 (а.с. 38). Тобто від ТОВ "ФК "Фінансова інновація" до ТОВ "ФК "Ріальто", яке є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвом про реєсстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і статутом (а.с.25, 26, 17-33), перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до порядку, визначеного Законом України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвався на вебсайті позивача в мережі за посиланням: https://monetka.ua або https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону [NUMBER] , ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту та здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір був підписаний 20.02.2021 о 21:43:41 год, шляхом введення одноразового ідентифікатора 644762 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № 210220-31965-3 від 20.02.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ "ПриватБанк" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що описано вище, [PERSON] із запропонованими умовами ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ознайомився та погодився з ними. Кредитні кошти в сумі 4000 грн [PERSON] отримав на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ "ПриватБанк" 20.02.2021, що підтверджується відповідною випискою. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Факт отримання кредитних коштів в сумі 4000 грн відповідачем не спростовано та знайшло своє підтвердження в розрахунку заборгованості, з якої вбачається часткове погашення заборгованості відповідачем. Вказані складові заборгованості зазначені і в розрахунку заборгованості за кредитним договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021, з яких: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредита, 1680,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам, які, як встановлено в судовому засіданні, нараховані, відповідно до п. 1.2 кредитного договору, за ставкою - 1,4 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 договору (30 днів: з 20.02.2021 по 22.03.2021). Однак, до стягнення позивачем заявлено і суму 15 225,00 гривень заборгованості по несплачених процентах за неправомірне користування грошовими коштами, згідно з п. 3.3 кредитного договору, які нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нараховані такі з 23.03.2021 до 20.07.2021 за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений в п. 1.3 договору (30 днів). При цьому відповідачем не надано будь-яких контррозрахунків вказаної складової заборгованості, та й заборгованості в цілому, [PERSON] не надано. Натомість, заперечуючи проти позову в цій частині, відповідача вказує на те, що нарахування заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є неправомірним, так як подано без уточнення дати терміну користування та підписаний представником позивача, який не має на те повноважень. Однак з такими твердженнями суд не погоджується, виходячи з такого. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відтак, враховуючи вищевказане, позивач правомірно нарахував проценти після визначеного кредитним договором строку кредитування, оскільки такі виступають як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а розрахунок підписаний адвокатом Рубденко К.С., який у відповідності до довіреності, яка міститься в матеріалах справи (а.с.44), наділений усіма повноваженнями представляти інтереси позивача. Окрім того, договором №210220-31965-3 від 20.02.2021 року термін користування кредитними коштами та долечено графік розрахунків із зазначенням дати повернення - 22.02.2021 року (а.с.12 зворот), що повністю спростовує твердження відповідача наведеного в п. 6 відзиву на позовну заяву. Також не заслуговують на увагу і посилання відповідача на неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором не може бути підставою для його звільнення від відповідальності за невиконання умов договору, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні від такого обов`язку в цілому. Однак, у даному випадку [PERSON] не надав доказів сплати боргу первісному кредиторові. Окрім того, матеріали справи містять Договір про відступлення прав вимоги №17/06/-Р/М-2 від 17.06.2021 року та витяг з Акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-2 від 17.06.2021, з якого чітко вбачається, що від первісного до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021, з яких сума договору 4000 грн, процентна ставка 1,4 %, позичальник [PERSON] , загальна заборгованість - 17860,00 грн., де хаборгованість за кредитом - 4000 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 13860,00 грн, пеня - 0 грн. Також суд звертає увагу на те, що наведені відповідача доводи з приводу відсутності детального розрахунку заборгованості не спростовують факт укладення 20.02.2021 між позивачем та відповідачем укладення договору кредиту, умови якого [PERSON] порушено. При цьому, на думку суду, заборгованість нараховано відповідно до умов договору та норм діючого законодавства. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором кредитним договором № 210220-31965-3 від 20.02.2021 у розмірі 20 905,00 грн, яка складається з: 4000 грн заборгованість за кредитом, 1680,00 грн заборгованості за нарахованими, відповідно до п. 1.2 кредитного договору, процентами за період з 20.02.2021 по 22.03.2021 (включно), 15 225,00 грн заборгованості за нарахованими, відповідно до п. 3.3 кредитного договору, процентами за період з 23.03.2021 по 20.07.2021 (включно), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а позов задовольнити. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Руденко К.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 02.06.2022, який надав також акт про надані послуги на загальну суму 9000, 00 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а основне те, що фактично участі в розгляді справи судом адвокат не приймав оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved