Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором у розмірі 382 442,56 грн та судовий збір в сумі 5 736,64 грн. 17 листопада 2023 року представник позивача АТ «Комерційний Банк «Глобус» - адвокат Верхогляд М.Л. направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 46 166,40 грн. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи поданої представником позивача заяви та матеріали справи, приходить до наступного. За правилом п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В тексті позовної заяви та попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат викладено відповідну заяву (а.с. 4-зворот, 185). Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з додатками на її обґрунтування направлена до суду 17 листопада 2023 року. Рішення суду в справі 755/19321/21 постановлено 15 листопада 2023 року(а.с.194-197). Тому суд приходить до висновку, що стороною позивача виконано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання доказів у визначені законом строки за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.2 ст.632 ЦК України) Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 25 жовтня 2021 року між адвокатом Гаврищук Н.Є. (адвокат) та АТ «Комерційний банк «Глобус» (клієнт) укладено договір №251021 про надання правничої (правової) допомоги (далі - договір), згідно умов якого за цим договором адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (послуги) з питань, що ставляться клієнтом, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього договору. Правова допомога, що надаватиметься клієнту за цим договором полягає у: наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань тощо; складанні заяв, запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництві і захисті прав та інтересів клієнта у всіх державних та недержавних установах, в тому числі у судах, а також перед фізичними та юридичними особами (п.1.2. договору). Згідно п.1.3. договору, види правової допомоги, умови її надання, вартість/фактичні витрати тощо погоджуються сторонами в цьому Договорі та/або в окремих Додаткових угодах, що є невід`ємною складовою цього Договору. 01 листопада 2021 року між адвокатом Гаврищук Н.Є. (адвокат) та АТ «Комерційний банк «Глобус» (клієнт) укладено додаткову угоду №3 до договору №251021 про надання правничої (правової) допомоги від 25 жовтня 2021 року (далі - додаткова угода), згідно умов якої сторони домовились, що адвокат надаватиме правову допомогу клієнту з питань, пов`язаних з правовідносин, що виникли на підставі кредитного договору №06ФУА/9 «Авто в кредит» від 21 квітня 2017 року, укладеного між клієнтом та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме з питань стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. Згідно п.2 вказаної додаткової угоди, ставка адвоката за надання послуг, вказаних в п.1 цієї додаткової угоди, становить еквівалент 150 євро за годину, що сплачується в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення розрахунків. На підставі договору №251021 про надання правничої (правової) допомоги від 25 жовтня 2021 року видано Ордер серії АІ №1169872 на надання правничої допомоги АТ «Комерційний банк «Глобус» адвокатом Гаврищук Н.Є. (а.с.183) До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу також долучено: акт №3 прийому-передачі послуг за додатковою угодою №3 до договору №251021 про надання правничої (правової) допомоги від 25 жовтня 2021 року, підписаний сторонами 28 червня 2022 року, з визначенням найменувань послуг, витраченого адвокатом часу та вартості послуг в загальній сумі еквівалент 1 500,00 євро; платіжне доручення №5142 від 30 червня 2022 року, за якими позивачем здійснена оплата наданих за надання професійної правової допомоги за договором №251021 від 25 жовтня 2021 року та акту №3 від 28 червня 2022 року у розмірі 46 166,40 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За наданими позивачем документами, заявлені до стягнення витрати є доведеними. Разом з тим, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial