Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

11 вересня 2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшов позов, яким просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зареєстрованому шлюбі у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . За рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 червня 2021 року стягнено з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, та аліменти на утримання дружини у сумі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 29 березня 2021 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідач аліменти не сплачує та має по них заборгованість. Крім того, відповідач ніякої уваги дитині не приділяє, матеріально не допомагає, не цікавиться життям, інтересами та здоров`ям дитини, не спілкується з донькою, що вказує на невиконання ним своїх батьківських обовязків. Враховуючи викладене, наявність факту ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року провадження у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомлення. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте подав до суду заяву, якою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а розгляд справи просить проводити у його відсутність. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши подані представником позивача та відповідачем заяви, матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 вересня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 8). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . 14 червня 2021 року Житомирським районним судом Житомирської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2021 року і до повноліття дитини. Також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у сумі 2000 грн. 00 коп. заробітку щомісячно, починаючи з 29 березня 2021 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). 17 січня 2023 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 17 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 9). Відповідно довідки-розрахунку заборгованість з аліментів за період 01 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, станом на 30 листопада 2022 року заборгованість [PERSON] щодо сплати аліментів на дружину до досягнення трьох років дитиною на користь [PERSON] за виконавчим листом № 278/907/2021, який видано Житомирським районним судом Житомирської області, становить 14333 грн. 33 коп. (а.с. 13). Згідно довідки - розрахунок заборгованості з аліментів за період 01 грудня 2022 року по 30 квітня 2023 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини на користь [PERSON] за виконавчим листом № 278/907/2021, який видано Житомирським районним судом Житомирської області, становить 68632 грн. 50 коп. (а.с. 14). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Наведене підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2023/001786880 та довідкою № 163 виданою 20 червня 2023 року службою у справах дітей Житомирського району Житомирської області та Актом обстеження умов проживання від 19 червня 2023 року (а.с. 6-7, 17). Крім того, згідно листа Житомирського дошкільного навчального закладу №46 від 13 червня 2023 року, [PERSON] відвідує даний заклад. Вихованням дівчинки займається мати. Батько дитини [PERSON] за час відвідуванням дошкільного закладу не приводив та не забирав дитину з садочку, не відвідував святкові заходи, батьківські збори, дівчинка не розповідає вихователям про свого батька [PERSON] (а.с. 15). За змістом ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав судом, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 23 листопада 2023 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомир-ського району Житомирської області надано висновок, затверджений рішенням Глибо-чицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23 листопада 2023 року за №5, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно даного висновку, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідач не вчинив, та відповідач взагалі не проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved