Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

06 листопада 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідачів, предмет позову земельна ділянка, яка перебуває на території Одеського ( [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:007:0514, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Чернавської Інни Василівни індексний номер рішення №33109487 від 22.12.2016 року, про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,085 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:007:0514 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128875851237) та належить на праві приватної власності [PERSON] . номер запису про право власності: 24371997 від 09.01.2018 року, індексний номер: 39189072 від 13.01.2018 року; припинити право власності [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,085 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:007:0514 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128875851237) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, площею 0,085 га, цільове призначення Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) B.02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки, скасувати кадастровий номер5123755800:02:007:0514 та закрити щодо неї Поземельну книгу. Позиція сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У 2017 році ДП «Одеським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» на замовлення [PERSON] розроблено технічну документацію з метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та приведення документації у відповідність до вимог діючого законодавства. Проте, Міськрайонним управлінням в Овідіопольському районі та м. Чорноморську ГУ Держгеокадастру в Одеській області державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки яка належить [PERSON] . Вважаючи, що її право порушене Позивачка вирішила звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що громадянка [PERSON] цілком протиправно заволоділа земельною ділянкою Позивача [PERSON] , на підставі недостовірних документів незаконно отримала у власність земельну ділянку, яка є приватною власністю Позивачки. Представник Позивачки в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності Позивачки та її представника в порядку ст. 211 ЦПК України, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. 16 серпня 2021 року від Головного управління Держгеокадастру у Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ Держгеокадастру в Одеській області просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не заявляє вимоги щодо припинення речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, відтак позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. Відповідач [PERSON] копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, відзив до суду відповідно до ст.\~178\~ЦПК України не направила, у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Відповідач Приватне Підприємство «Фаренгейт-ОВІДІЙ» відзив до суду відповідно до ст.\~178\~ЦПК України не направив, до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Третя особа Державний реєстратор Чернявська Інна Василівна Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву до суду відповідно до\~ст.\~181\~ЦПК України не направила, у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Третя особа Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву до суду відповідно до ст.\~181\~ЦПК України не направила, у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Рух справи 22 листопада 2018 року судом першої інстанції було відкрито провадження по справі. 31 серпня 2020 року судом першої інстанції було прийнято рішення про витребування документів в порядку\~ст. 84 ЦПК України. 29 квітня 2021 року\~судом першої інстанції було прийнято рішення про витребування документів в порядку\~ст. 84 ЦПК України. 22 вересня 2021 року\~судом першої інстанції було прийнято рішення про витребування документів в порядку\~ст. 84 ЦПК України. 10.07.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача Приватне Підприємство «Фаренгейт-ОВІДІЙ». 10.07.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: Державного реєстратора Чернявську Інну Василівну Державного підприємства «Центр обслуговування громадян», Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області. Відповідно до вимог ст. ст.\~15,\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини, які встановлені судом: 31 березня 1999 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрованого у реєстрі за № 658 та посвідченого приватним нотаріусом Панченко О.О., придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,102 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS] (Т.1, а.с. 8). Договір зареєстровано Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області за № ДК-447 від 26.10.1999 року. 04 жовтня 2000 року Виконкомом Таїровської селищної ради прийнято рішення № 220 «Про видачу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] , [PERSON] » (Т.1, а.с.9). В результаті наведених обставин [PERSON] отримала Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,102 га за адресою: [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ТІ № 1474-18 (Т.1, а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, про що зроблено відповідний актовий запис № 5538 в Книзі реєстрації смертей 2005 року червня місяця 13 числа та на підтвердження чого видано Свідоцтво про смерть Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси Серії [NUMBER] . 22 лютого 2007 року позивач по справі [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Панченко О.О. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області від 31.03.1999 року, за реєстровим № 659 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване у реєстрі за № 3-378 та посвідчене державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. (Т.1, а.с.11). Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,102 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] , що належить померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 085451, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 17 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТІ № 1474-18. 28 лютого 2017 року [PERSON] звернулась на адресу ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка знаходиться у її власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, загальною площею 0,102 га за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виконано замовлення [PERSON] та розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області за адресою: [ADDRESS] , а.с.13) . Як слідує з рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-5100721082017 29 листопада 2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, позивачу [PERSON] повторно відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, з таких підстав: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. З наявної в матеріалах справи відповіді ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 23 квітня 2018 року, вбачається, що у Державному земельному кадастрі наявні відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами: 5123755800:02:007:0405, 5123755800:02:007:0406, 5123755800:02:007:0514. Слід зазначити, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:02:007:0373 скасована в результаті її поділу. Відповідно до інформації, отриманої від Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську ГУ Держгеокадастру в Одеській області, у Державному фонді документації із землеустрою, ведення якого здійснюється Управлінням, наявні документації із землеустрою, на підставі яких відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами: 5123755800:02:007:0405, 5123755800:02:007:0406 внесені до Державного реєстру земель та перенесені до Державного земельного кадастру. Крім того, документація із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514 внесені до Державного земельного кадастру, на зберігання до Державного фонду документації із землеустрою, ведення якого здійснюється Управлінням, належним чином не надходила. В матеріалах справи наявна копія Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлена ПП «ФАРЕНГЕЙТ-ОВІДІЙ» виготовлена на замовлення громадянки України [PERSON] для земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах Технічної документації міститься Рішення №25 Таїровської селищної ради народних депутатів від 17 квітня 1997 року «Про надання у приватну власність гр..України [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS] ». Зазначеним рішенням вирішено: Надати гр. [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку і господарських будівель, площею 0,085 га в [ADDRESS] ». Державний акт на право приватної власності на землю видати гр. [PERSON] після визначення меж земельної ділянки в натурі землевпорядними органами і зареєструвати в Таїровській селищній Раді народних депутатів. З відповіді наданої Архівним відділом Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області за вих. № 116/01-35 від 21.08.2018 року, вбачається, що рішення 10 сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17.04.1997 року № 25 «Про надання у приватну власність гр.України [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS] », не уявляється надати можливим, так як рішення 10 сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17.04.1997 року № 25 зареєстровано під назвою «Про затвердження генерального плану». З аналізу наявних в матеріалах справи документів, судом встановлено, суд приходить до висновку, що рішення на підставі якого [PERSON] виділено у власність земельну ділянку у 1997 році не існує, під вказаним номером зареєстроване інше рішення 10 сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17.04.1997 року № 25 зареєстровано під назвою «Про затвердження генерального плану», що підтверджується належними та допустимими доказами. В матеріалах справи відсутні докази які спростовують зазначені висновки. Відомості про отримання [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку, у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні. Станом на 1997 рік вулиця Майстерська, на якій знаходиться земельна ділянка, мала назву «Проектована», натомість, у рішенні 10 сесії 22 скликання Таїровської селищної ради народних депутатів від 17.04.1997 року № 25 «Про надання у приватну власність гр..України [PERSON] земельної ділянки для будівництва житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS] », наведене свідчить про недостовірність інформації відображеної у рішенні. В матеріалах Технічної документації на земельну ділянку [PERSON] відсутнє погодження меж із суміжними землекористувачами (Т.1, а.с.39). Із наведеного вбачається, що державним кадастровим реєстратором цілком неправомірно внесено відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки 5123755800:02:007:0514, здійснено запис про право власності за [PERSON] та присвоєно об`єкту реєстраційний номер: 1128875851237, внесено відомості до поземельної книги щодо земельної ділянки. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З огляду на вищевказані норми судом встановлено, що позивачка набула у визначений законом спосіб та порядок право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,102 га за адресою: [ADDRESS] . Таке право виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.02.2007 року зареєстроване у реєстрі за № 3-378 та посвідчене державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. та Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 085451, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 17 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТІ № 1474-18. Крім того, на час передачі їй у власність земельної ділянки, реєстрація державних актів проводилася у Книзі записів державних актів на право власності на землю, іншої реєстрації не вимагалося, а тому вказаний акт на сьогоднішні час є чинним, а тим більше ніким не оспорювався та у визначений чинним законодавством спосіб недійсним не визнавався. Також, в матеріалах справи наявний висновок експерта №21/20 судової земельно-технічної експертизи від 03.04.2020 року, виготовлений судовим експертом Рапач Костянтином Васильовичем, який діє на підставі свідоцтва № 1173 від 31 жовтня 2007 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, згідно до якого судовим експертом встановлено, що в результаті проведеного дослідження, у відповідності до каталогів координат, встановлено, що наявне накладання меж земельної ділянки площею 0,085га з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 102 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та влежить [PERSON] . Площа накладання становить 647,45 кв.м. (Т.2., а.с.37-42). Після дослідження вказаного висновку експерта, суд приходить висновку, що вказаний висновок експерта є належним та допустим доказом, яким встановлюються факт накладання меж земельної ділянки площею 0,085 га з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 102 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та влежить [PERSON] . Площа накладання становить 647,45 кв.м. З аналізу технічної документації на спірну земельну ділянку вбачається, що саме на підставі перерахованих вище документів, у 2016 році [PERSON] в результаті відведення земельної ділянки та присвоєння останній кадастрового номеру, отримала у власність земельну ділянку, яка фактично накладається на земельну ділянку належну Позивачці. Отже, після дослідження наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що земельній ділянці кадастровий номер 5123755800:02:007:0514, яка накладається на земельну ділянку Позивачки, без належної технічної документації присвоєно кадастровий номер чим порушено право власності [PERSON] . Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України, в редакції на момент державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно зі ст.55 Закону України «Про землеустрій», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Статтею 8 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що геодезичною основою для Державного земельного кадастру є державна геодезична мережа. Картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Для формування картографічної основи Державного земельного кадастру використовується єдина державна система координат. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. За змістом ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Як встановлено судом, під час державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, площею 0,085га не було враховано наявність в межах цієї ділянки належної Позивачці земельної ділянки, площею 0,102 га у межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS] , що належить Позивачці на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 085451, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 17 грудня 2001року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТІ № 1474-1, внаслідок такої помилки була неправильно сформована земельна ділянка кадастровий номер 5123755800:02:007:0514, площею 0,085га та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстроване у реєстрі за № 3-378 та посвідчене державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. від 22.02.2007 року. Запис в Державному земельному кадастрі про реєстрацію земельної ділянки площею 0,085га за кадастровим номером 5123755800:02:007:0514 та послідуюча реєстрація права власності [PERSON] на неї позбавляє позивачку можливості внести відомості до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 085451, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 17 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТІ № 1474-18, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстроване у реєстрі за № 3-378, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. від 22.02.2007 року, та унеможливлює реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку, що є порушенням її прав і вказує на незаконність такої державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ст. 316, 321\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст.\~90\~Земельного кодексу\~України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 13 ст.\~79-1\~ЗК України та ч. 10 ст.\~24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до частини 4 ст.\~25\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Стаття 24 Закону України Про Державний земельний кадастр регулює державну реєстрацію земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина 4 ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина 6) та випадки, коли державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним реєстратором (частина 10). Відповідно до частини 6 цієї статті підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Закон України Про Державний земельний кадастр набрав чинності з 01.01.2013 року і згідно частини 2 прикінцевих та перехідних положень цього Закону земельні ділянки, право власності (користування), на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Частина10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачає випадки скасування реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). В даному випадку має місце перетин земельних ділянок. Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Встановлено, що у зв`язку з відсутністю у Державному земельному кадастрі інформації про земельну ділянку [PERSON] . Державним кадастровим реєстратором було проведено державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514. Суд акцентує увагу на тому факту, що земельна ділянка яка успадкована Позивачкою, була сформована у 1999 році. Приймаючи до уваги те, що земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера (частина 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр"), реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514 порушує право власності [PERSON] на належну йому присадибну земельну ділянку та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки. Та обставина, що Державний кадастровий реєстратор за наявності всіх необхідних документів прийняв рішення про реєстрацію земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 5123755800:02:007:0514 у зв`язку з відсутністю реєстрації земельної ділянки [PERSON] не є перешкодою для задоволення позову про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 вказаного Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно з ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки Суд зауважує, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Незаконність формування спірної земельної ділянки і відповідно незаконність державної реєстрації є підставою для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 5123755800:02:007:0514, площею 0,085га , цільове призначення Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) B.02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки, та закриття щодо неї Поземельної книги. При цьому, обов`язкове припинення рішенням речових прав у випадку скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачене законом, а тому не є виходом за межі позовних вимог. Такий спосіб захисту є ефективним, передбаченим законом і надасть позивачу можливість внести відомості до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстроване у реєстрі за № 3-378 та посвідчене державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С.Б. від 22.02.2007 року та Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 085451, виданого Таїровською селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області 17 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ТІ № 1474-18, та проведення реєстрації за нею права власності на земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.\~13\~ЦПК України в межах позовних вимог, позивачка під час судового розгляду відповідно до ст.\~263\~ЦПК України змогла належним чином обґрунтувати свої позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). При зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1408,40 грн. Також, Позивачем понесені витрати у зв`язку з проведенням судової земельно-технічної експертизи, за яку Позивачем сплачено 18000, 00 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 17.02.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 1408,40 коп та витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 18000, 00 грн. у рівних частках, що становить по 6469 (шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 46 (сорок шість) копійок з кожного з відповідачів.

Outcome: approved