Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

12.10.2023 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який нею умотивовано тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з кінця 2015 року, в період яких у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що в 2018 році вони з відповідачем припинили спільне проживання, а їхній син залишився проживати із нею, проте з того часу відповідач абсолютно не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Зазначає, що батько дитини є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною. Він може мати постійну роботу та отримувати заробітну плату достатнього рівня. Інших аліментних зобов`язань відповідач не має. Житлом за місцем паспортної реєстрації він забезпечений. Тобто, відповідач може утримувати їхню дитину до її повноліття, що і зобов`язаний робити відповідно до чинного сімейного законодавства. Тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу) платника щомісяця, але не менше 50 % і не більше десяти розмірів прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, почавши стягнення з дня її звернення до суду з цією заявою до досягнення дитиною повноліття, а також понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 1000 (одну тисячу) грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 16.10.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 28.11.2023 в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення якого судом повідомлявся завчасно та належним чином; заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача до суду не надходило, в зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу в відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом установлено, що в період спільного проживання без реєстрації шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2016 Виконавчим комітетом Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №06, в якому батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.3). З довідки №2-2-221 від 10.10.2023, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, убачається, що [PERSON] , [INFO] , батько дитини [PERSON] , зі слів матері участі у вихованні сина не приймає, не допомагає сім`ї матеріально, аліменти не сплачує та не спілкується з сином. Дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні (а.с.4). Отже, судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру коштів на утримання малолітнього сина. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати сина, судом не встановлено. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що, зі слів позивача, він є фізично здоровою людиною, працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Доказів у заперечення обставин викладених позивачем у позові, відповідачем суду не надано. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 12.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі позивачем надано оригінал Договору-Квитанції №127 від 12.10.2023, відповідно до якої позивачем сплачено 1000 грн. за надання правничої допомоги по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.6). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1073 гривень 60 копійок. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved