Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати її чоловіка - громадянина України [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Заява обґрунтована тим, що між заявницею та [PERSON] 12 листопада 1965 року було зареєстровано шлюб. Вони були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . 13 серпня 2022 року [PERSON] приблизно о 8 год пішов з дому на риболовлю та не повернувся. На телефонні дзвінки деякий час не відповідач, а потім телефон було вимкнено. У зв`язку зі зникненням чоловіка [PERSON] звернулась до правоохоронних органів, відомості були внесені до ЄДРСР та на даний час проводиться досудове розслідування. Заявник та родичі самостійно намагалися розшукати чоловіка однак їх дії не дали жодних результатів. На даний час [PERSON] перебуває в розшуку. Зазначає, що визнання чоловіка безвісно відсутнім необхідно їй для отримання субсидій та державних допомоги, перерахунку пенсії. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження з викликом сторін. 14 листопада 2023 року в судовому засідання [PERSON] пояснила, що не бачила чоловіка вже рік, його пошуки не дали результату, встановлення факту їй необхідно для зняття його з реєстрації, для зменшення плати за комунальні послуги. Представник Управління соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зазначив, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, державні соціальні допомоги не отримує. Розгляд справи відкладено на 7 грудня 2023 року. Судом до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Дарницьку районну у місті Києві державну адміністрацію. Листом від 14 листопада 2023 року судом зроблено запит до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві про отримання інформації на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо за заявою [PERSON] від 14 серпня 2022 року, внесені до ЄРДР за № 12022100020002521. 23 листопада 2023 року від Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 12022100020002521 від 14 серпня 2022 року за фактом зникнення безвісти [PERSON] , [INFO] . На даний час досудове розслідування триває. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник Дарницької районної у місті Києві державна адміністрацію проти задоволення заяви не заперечувала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомила, що їй 14 серпня 2023 року зателефонувала [PERSON] , і повідомила, що вона незнає, де перебуває [PERSON] він пішов на риболовлю і не повернувся. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Як встановлено частиною першою статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно зі статтею 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Визнання особи безвісно відсутньою - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Положеннями статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» визначено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Відповідно до пункту 7 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . 14 серпня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12022100020002521 за фактом зникнення безвісті [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Досудовим слідством було встановлено, що [PERSON] 13 серпня 2022 року близько 8 год за адресою: [ADDRESS] , пішов з дому та не повернувся. Досудове розслідування триває (а.с. 12). Отже, під час розгляду справи з`ясовано, що на даний час місце перебування [PERSON] не встановлено, у місці постійного проживання [PERSON] з 13 серпня 2022 року відсутні відомості про його місце перебування, встановлено, що [PERSON] пропав безвісти 13 серпня 2022 року і до сьогодні відсутні відомості щодо місця його перебування. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved