Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

16.10.2023 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (код ЄДРПОУ 32281519) (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем та 06.07.2020 року був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 року (справа № 335/4934/23) було стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] суму заборгованості з заробітної плати в розмірі 46303,00 грн. 13.09.2023 року судове рішення в примусовому порядку виконано в повному обсязі. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з квитанції № 156129 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, відповідачу було доставлено позовну заяву [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі 07.06.2023 року, тому час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з 07.06.2023 року і закінчується днем повного розрахунку 13.09.2023 року. Згідно довідки за формою ОК-5 заробітна плата позивача становить за червень 2020 року 6838,69 грн., за липень 2020 року - 8538,24 грн. Кількість фактично відпрацьованих днів у червні 2020 року - 6 днів, у липні 2020 року - 6 днів. Середньоденний заробіток позивача на дату звільнення склав 1281,41 грн. Кількість робочих днів за період з 07.06.2023 року по 13.09.2023 року складає 70 днів Тому посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.06.2023 року по 13.09.2023 року в розмірі 89698,70 грн. Витребувати у відповідача відомості про середньоденний заробіток на момент звільнення. 13.11.2023 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений на 14.00 год., відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Витребувано у ТОВ «Краснолиманське» відомості про середньоденний заробіток на момент звільнення, а саме довідку про розмір доходу за два місяці, які передували звільненню та з зазначенням кількості відпрацьованих днів, стосовно [PERSON] . Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. 15.11.2023 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 22.11.2023 року представник [PERSON] через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Краснолиманське» через введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року та винесення рішення по суті справи, у відповідності до норм чинного законодавства. На виконання ухвали судді від 13.11.2023 року, повідомив, що 06.07.2020 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «Краснолиманське» та надав суду довідку № 471 від 17.11.2023 року про середньоденний заробіток на дату звільнення позивача [PERSON] , який склав 635,20 грн. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Судом встановлено, що Судом встановлено, що з 13.01.2020 року по 06.07.2020 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське». Позивач був звільнений 06.07.2020 року за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2023 року, ухваленому у цивільні справі № 335/4934/23, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати - задоволені. Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 46303,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн. Рішення суду набрало законної сили. Як вбачається із копії Платіжної інструкції № 2405 від 13.09.2023 року, ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача була виплачена заборгованість згідно виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/4934/23 від 16.08.2023 року у ВП № 72759728 у розмірі 46303,00 грн. Отже виплату заборгованості по заробітній платі в сумі 46303,00 грн. позивачу згідно рішення суду було проведено у примусовому порядку за виконавчим провадження 72759728, що визнається відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Конституційний Суд України в Рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.06.2023 року (коли відповідач дізнався про вимоги позивача про виплату заборгованості) по 13.09.2023 року (день виплати заборгованості) у розмірі 89698,70 грн. із розрахунку: кількість робочих днів - 70, середньоденний заробіток при звільненні складав 1281,41 грн. У той же час, згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 471 від 17.11.2023 року, витребуваної на підставі ухвали судді, вбачається, щщо [PERSON] звільнений 06.07.2020 року. Середньоденний заробіток позивача на дату звільнення складав - 635,20 грн., а не 1281,41 грн. як вказує позивач. Суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.06.2023 року (наступний день після того, як відповідач дізнався про вимоги позивача про виплату заборгованості) по 13.09.2023 року (день виплати заборгованості) в сумі 100251,36 грн. із розрахунку: 635,20 грн. х 66 робочих днів (згідно калькулятора робочих днів) за вказаний період = 41923,20 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до роз`яснення, наведені у абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 493,85 грн. На підставі ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial