Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

21.08.2023 року на адресу суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна Готівка» на свою користь грошові кошти в розмірі 13 261,30 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження [NUMBER]; моральну шкоду в розмірі 12 945,00 грн., а також судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. та судового збору в сумі 1 073,60 грн. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №103104, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна Готівка» заборгованості в сумі 11 523,00 грн. На підставі даного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису і стягнення з позивача заборгованості. Постановою виконавця було звернуто стягнення на заробітну плату позивача та всього стягнуто 13 261,30 грн. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2023 року виконавчий напис №103104 від 15.07.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Як зазначає позивач, так як виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти в сумі 13 261,30 грн. мають бути стягнуті з відповідача як безпідставно стягнуті на підставі ст.1212 ЦК України. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірного стягнення коштів він зазнав душевних страждань, адже не міг розпоряджатися власними грошима, що істотно обмежило його можливості задовольняти свої особисті потреби та інтереси, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з`явився, його уповноважений представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач та треті особи в судове засідання уповноважених представників не направили, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. 17.11.2023 року до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №103104, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна Готівка» заборгованості в сумі 11 523,00 грн. На підставі даного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. 13.10.2021 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Постановою від 25.10.2021 року приватний виконавець звернув стягнення на заробітну плату позивача, яку він отримує в ТОВ «Максі Груп Інтернешнл». Позивач в повному обсязі сплатив заборгованість за виконавчим листом на підтвердження чого надав копію квитанції №8512-9АРХ-0797-СК0В від 22.05.2023 року на суму 13 261,30 грн. про сплату боргу в рамках виконавчого провадження [NUMBER]. В той же час, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2023 року (справа №462/5848/22) виконавчий напис №103104 від 15.07.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «Файна Готівка» коштів в розмірі 13 261,30 грн., примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Позивач звертаючись до суду з даним позовом стверджував, що внаслідок неправомірного стягнення коштів зазнав душевних страждань, водночас доказів на підтвердження останнього суду не надав. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено спричинення моральної шкоди. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 13 261,30 грн. У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial