Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 12.07.2021 року та Додаткової угоди № 1 від 10.12.2022 року до договору позики від 12.07.2021 року та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022 року в розмірі 5 189,00 євро (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять євро), що еквівалентно становить 210 569,62 грн. (двісті десять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень, 62 коп.), інфляційні збитки за договором позики від 12.07.2021 року в розмірі 9 644,96 грн, три проценти річних за договором позики від 12.07.2021 року в розмірі 3 686,41 грн, 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання в розмірі 448 513,29 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 6724,14 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12 липня 2021 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, відповідно до пункту 1 якого, позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 6288,00 Євро, що еквівалентно становить 203 766 гривень 41 копійку, за курсом Національного Банку України на день укладення договору позики (1 Євро = 32,4056 гривень), та цим договором зобов`язується повернути таку ж саму суму позики. 12 липня 2021 року факт отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 6288,00 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) Євро, що еквівалентно становить 203 766 (двісті три тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 41 копійку, за курсом Національного Банку України підтверджується складеною нею розпискою. Сума позики, встановлена пунктом 1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця в момент підписання даного договору в повному обсязі. 07.12.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого, Цедент ( [PERSON] ) передає Цесіонарієві ( [PERSON] ), а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором по взаємовідносинах по боржнику - [PERSON] , а саме по стягненню з боржника - [PERSON] грошових коштів на підставі Договору позики та письмової розписки від 12.07.2021 року, які укладено на суму 6 288,00 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) євро, що еквівалентно становило 203 766 (двісті три тисячі сімсот шістдесят шість) гривень. Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги (цесії), станом на день укладення цього Договору, згідно графіку повернення суми позики боржником, передбаченого Договором позики, сума позики становить 5 189,00 євро (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять євро), що еквівалентно складає 199 880,28 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) гривень 28 копійок (за курсом НБУ на день укладення цього договору), на яку Цесіонарій набуває право вимоги через судові інстанції, а також оплати всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Договору позики і стає у цій частині кредитором за Договором про відступлення права вимоги від 07 грудня 2022 року. Згідно п. 1.2 - 3 даного Договору, Новий кредитор - Цесіонарій має право брати участь в судових інстанціях, подавати претензії, позови та вчиняти інші процесуальні дії передбачені законом. За цим Договором Цесіонарій набував право вимагати від Боржника належного виконання наступних зобов`язань: а) повернення боргу з боржника; [PERSON] має право отримати на свій розрахунковий рахунок/власний рахунок/картковий рахунок/готівкою замість - [PERSON] , борг з фізичної особи [PERSON] . До Цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання Боржника. 07.12.2022 року Позичальник [PERSON] була письмово повідомлена [PERSON] та [PERSON] про відступлення права вимоги. 10.12.2022 року між Позичальником [PERSON] та Позикодавцем [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики від 12.07.2021 та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022 р. Відповідно до зазначеної Додаткової угоди Відповідач [PERSON] брала на себе зобов`язання повернути суму позики частинами за графіком, передбаченим угодою. Так, згідно п. 3 Додаткової угоди, станом на день укладення Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022 року, згідно графіку повернення суми позики Позичальником, передбаченого Договором позики, станом на день укладення цієї Додаткової угоди сума позики становить 5 189,00 євро (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять євро) що еквівалентно складає 199 880,28 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) гривень 28 копійок (за курсом НБУ на день укладення цього договору), на яку Цесіонарій набув право вимоги через судові інстанції, а також оплати всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Договору позики і став у цій частині кредитором за Договором про відступлення права вимоги від 07 грудня 2022 року. В пункті 4 цієї Додаткової угоди, сторони погодили, що зазначену вище суму позики Позичальник зобов`язується повернути частинами за новим графіком та даною Додатковою угодою Сторони вносять зміни до п. 2 Договору позики. Так, графік передбачає повернення суми позики частинами щомісячно до 25 числа у гривнях, яка еквівалентна 259,45 (двісті п`ятдесят дев`ять євро, 45 центів) за курсом Національного Банку України на день виплати цієї частини. Сторони погодили, що сплата суми позики буде підтверджуватися власноручно, написаною заявою Позикодавця або уповноваженою особою про отримання коштів, або банківською квитанцією про переказ суми позики на реквізити банку Позикодавця, передбачені цією Додатковою угодою. Відповідачем до теперішнього часу так і не було виконано умови Додаткової угоди № 1 від 10.12.2022 року до договору позики від 12.07.2021року та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022 року та проігноровано лист від 30.01.2023 року № 30-01/2023 щодо прохання повернути кошти, згідно графіку, який Відповідач отримала 03.02.2023 року. Пунктом 7 цього ж Договору позики передбачено, що якщо Позичальник не поверне частину суми позики у строк, визначений цим Договором, Позикодавець має право вимагати повернення суми позики в повному обсязі. У цьому разі Позичальник зобов`язаний повернути суму позики в повному обсязі у п`ятиденний термін з моменту отримання відповідної вимоги Позикодавця. В пункті 8 зазначено, що у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним Договором, даний Договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення в судовому порядку. Згідно п. 4. Договору позики від 12.07.2021 року, Сторони, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, домовилися, що у випадку прострочення повернення суми позики або її частини Позичальник зобов`язується сплатити 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 жовтня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Вжито заходи\~забезпечення позову\~шляхом накладення арешту на майно [PERSON] , а саме на частку квартири [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмові пояснення на позов, у яких зазначає, що відповідач визнає, що отримувала позику та на даний час розмір неповернутих коштів становить 5189,00 євро. Водночас, відповідач не погоджується із нарахуванням на суму боргу 3% річних, 1% річних та інфляційних нарахувань. Окремо зазначила, що витрати на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з неї є значно завищеними, не співмірними зі складністю справи, а тому просить зменшити їх розмір вдвічі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду заперечення на пояснення представника відповідача [PERSON] , та зазначила, що вважає вимоги позивача підставними, оскільки відповідач прострочила виконання свого зобов`язання і нарахування їй санкцій, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 1% та 3% від суми боргу є правомірним. Окрім того, відповідач не обґрунтувала неможливість виконання свого зобов`язання саме обставинами, які викликані введеним карантином та воєнним станом, а тому підстави для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за договором позики відсутні. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] в судовму засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явилась, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтримала подані до суду пояснення. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 12 липня 2021 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, відповідно до пункту 1 якого, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця гроші в сумі 6288,00 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) Євро, що еквівалентно становить 203 766 (двісті три тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 41 копійку, за курсом Національного Банку України на день укладення договору позики (1 Євро = 32,4056 гривень), надалі - сума позики, та цим договором зобов`язується повернути таку ж саму суму позики. Згідно п. 2 Договору суму позики Позичальник зобов`язується повернути частинами за графіком, зазначеним в Договорі. Згідно із пунктом 12 Договору підтвердженням отримання позики Позичальником є розписка, видана Позикодавцю, копія якої міститься в матеріалах справи, і відповідно до якої факт отримання 12 липня 2021 року [PERSON] грошових коштів в розмірі 6288,00 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) Євро, що еквівалентно становить 203 766 (двісті три тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 41 копійку, за курсом Національного Банку України підтверджується відповідачем. 07.12.2022 року між [PERSON] (Первісним Позикодавцем) та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого, Цедент ( [PERSON] ) передає Цесіонарієві ( [PERSON] ), а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором по взаємовідносинах по боржнику - [PERSON] , а саме по стягненню з боржника - [PERSON] грошових коштів на підставі Договору позики та письмової розписки від 12.07.2021 року, які укладено на суму 6 288,00 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) євро, що еквівалентно становило 203 766 (двісті три тисячі сімсот шістдесят шість) гривень (копію додаю). Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги (цесії), станом на день укладення цього Договору, згідно графіку повернення суми позики боржником, передбаченого Договором позики, сума позики становить 5 189,00 євро (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять євро) що еквівалентно складає 199 880,28 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) гривень 28 копійок (за курсом НБУ на день укладення цього договору), на яку Цесіонарій набуває право вимоги через судові інстанції, а також оплати всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Договору позики і стає у цій частині кредитором за Договором про відступлення права вимоги від 07 грудня 2022 року. Згідно п. 1.2 - 3 даного Договору, Новий кредитор - Цесіонарій має право брати участь в судових інстанціях, подавати претензії, позови та вчиняти інші процесуальні дії передбачені законом.За цим Договором Цесіонарій набував право вимагати від Боржника належного виконання наступних зобов`язань: а) повернення боргу з боржника; [PERSON] має право отримати на свій розрахунковий рахунок/власний рахунок/картковий рахунок/готівкою замість - [PERSON] , борг з фізичної особи [PERSON] . До Цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання Боржника. 07.12.2022 року позичальник [PERSON] була письмово повідомлена [PERSON] та [PERSON] про відступлення права вимоги, про що свідчить її підпис у повідомленнях про відступлення права вимоги (цесії), які міститься в матеріалах справи. 10.12.2022 року між Позичальником [PERSON] та Позикодавцем [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору позики від 12.07.2021 р. та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022 року. Відповідно до зазначеної Додаткової угоди Відповідач [PERSON] брала на себе зобов`язання повернути суму позики частинами за графіком, передбаченим угодою. Так, згідно п. 3 Додаткової угоди, станом на день укладення Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.12.2022, згідно графіку повернення суми позики Позичальником передбаченого Договором позики, станом на день укладення цієї Додаткової угоди сума позики становить 5 189,00 євро (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять євро) що еквівалентно складає 199 880,28 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) гривень 28 копійок (за курсом НБУ на день укладення цього договору), на яку Цесіонарій набув право вимоги через судові інстанції, а також оплати всіх штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Договору позики і став у цій частині кредитором за Договором про відступлення права вимоги від 07 грудня 2022 року. В пункті 4 цієї Додаткової угоди, сторони погодили, що зазначену вище суму позики Позичальник зобов`язується повернути частинами за новим графіком та даною Додатковою угодою Сторони вносять зміни до п. 2 Договору позики. Так, графік передбачає повернення суми позики частинами щомісячно до 25 числа у гривнях, яка еквівалентна 259,45 (двісті п`ятдесят дев`ять євро, 45 центів) за курсом Національного Банку України на день виплати цієї частини. Відповідно до п. 7 Договору позики, якщо Позичальник не поверне частину суми позики у строк, визначений цим Договором, Позикодавець має право вимагати повернення суми позики в повному обсязі. У цьому разі Позичальник зобов`язаний повернути суму позики в повному обсязі у п`ятиденний термін з моменту отримання відповідної вимоги Позикодавця. В пункті 8 зазначено, що у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним Договором, даний Договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення в судовому порядку. 30.01.2023 року № 30-01/2023 відповідачу позивачем [PERSON] надіслано лист про повернення суми боргу, згідно графіку, який Відповідач отримала 03.02.2023 року, що підтверджується трекінгом поштових відправлень та накладною №0200253957688. 20.06.2023 року Позивачем було скеровано на адресу Відповідача лист - вимогу про повернення суми боргу в розмірі 5189,00 Євро, яку Відповідач отримала 22.06.2023 року, що стверджується накладною №0200254530246 та трекінгом поштових відправлень Укрпошти. Як вказано у позові відповідачем не було виконано своїх зобов`язань та борг не повернуто. Згідно зі\~статтею 1046 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~статті 1049 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки між сторонами погоджено та встановлено строк повернення коштів згідно графіку повернення суми позики, однак Відповідач [PERSON] грошові кошти не повернула, то у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем щодо повернення позики розмірі 5189,00 євро (п`ятсот тисяч сто вісімдесят дев`ять євро, 00 центів), що еквівалентно становить 210569,62 (двісті десять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень, 62 коп.) за курсом Національного Банку України на день подачі позову. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17. Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18. Аналогічно трактує дані правовідносини і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц. Таким чином, без підставними є вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] суми боргу з врахуванням інфляційних втрат, оскільки Договором позики визначена сума боргу у іноземній валюті з еквівалентом у національній валюті. Посилання представника позивача на те, що Додатковою угодою №1 до договору позики від 12.07.2021 року погоджену повернення суми боргу в гривнях, не заслуговує на увагу суду, оскільки, Додатковою угодою хоч і передбачено повернення частини суми боргу у гривнях, проте вона має бути еквівалентна 259,45 Євро за курсом Національного банку на день виплати цієї частини боргу. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути із відповідачки 3% річних за договором позики у розмірі 3686,41 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі 448513,29 грн. на підставі п. 4 Договору позики від 12.07.2021 року. Відповідно до п. 4 Договору позики від 12.07.2021 року Сторони згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України домовилися, що у випадку прострочення повернення суми позики або її частини Позичальник зобов`язується сплатити 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов язання за кожен день прострочення зобов язання. Таким чином, Сторони дійшли згоди встановити інший, ніж встановлений у ч. 2 ст. 625 ЦК України, відсоток за користування коштами, про що прямо вказано у п. 4 Договору позики, а тому відсутні підстави стягувати і 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання. Отже, позовні вимоги щодо стягнення із відповідачки 3% річних за договором позики у розмірі 3 686,41 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають до задоволення. Окрім того слід зазначити, що позивачем заявлені до стягнення нараховані інфляційні втрати, 3 % річних у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання на підставі п. 4 Договору позики за період з 25.12.2022 року по 25.07.2023 року. Відповідно до пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом № 87/2020 від 13 березня 2020 року, а також постановами Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19№ 211 від 11.03.2020 та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09 грудня 2020 року з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом СОVID-19, на всій території України встановлено карантин, строк дії якого продовжувався до 30 червня 2023 року. Пунктом 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а такоэ/с від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платеоісі. сплата яких передбачена відповідними договорами. нараховані віЬлючно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавием (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022, №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, і він триває по даний час. З огляду на те, що предметом спору є, в тому числі, стягнення 3 % річних у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання на підставі п. 4 Договору позики (встановленого сторонами як інший розмір відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України), а заборгованість позивачем нараховується за період з 25.12.2022 по 25.07.2023 року, то на відносини за цим договором поширюються положення п.15 та п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, які передбачають звільнення позичальника від відповідальності, визначеної сг. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, правильними є посилання представника відповідача на те, що [PERSON] звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від 12.07.2021 року під час дії карантину та воєнного стану. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження\~цих обставин\~суду повинні\~бути надані\~договір про\~надання правової\~допомоги (договір\~доручення,\~договір про\~надання юридичних\~послуг та\~ін.),\~документи,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов"язаних\~із наданням\~правової допомоги,\~оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція\~до прибуткового\~касового ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ,\~касові чеки,\~посвідчення про\~відрядження).\~Зазначені витрати\~мають бути\~документально підтверджені\~та доведені.\~Відсутність документального\~підтвердження витрат\~на правову\~допомогу,\~а також\~розрахунку таких\~витрат є\~підставою для\~відмови у\~задоволенні вимог\~про відшкодування\~таких витрат. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 6.2, 6.6 Договору про надання правової допомоги від 26 серпня 2020 року, що укладений між [PERSON] та адвокатом Іванченко О.І. гонорар складається із суми вартості послуг, які узгоджені сторонами та зазначені в Актах приймання-передачі наданих юридичних послуг. Клієнт сплачує гонорар протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання Акта приймання-передачі наданих юридичних послуг та отримання рахунку про оплату. Відповідно до акту №1 від 26 липня 2023 року приймання-передачі наданих послуг згідно договору №б/н від 26 серпня 2020 року адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги з підготовки та складання позовної заяви про стягнення боргу за договором позики від 12 липня 2021 року в кількості 5 годин вартістю 5000 гривень та підготовка та складання заяви про забезпечення позову в кількості 2,5 год. вартістю 2500 гривень. Загальна вартість робіт (послуг) склала 7500 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 гривень позивачем надано до суду платіжну інструкцію, що підтверджує здійснену оплату [PERSON] отримувачу [PERSON] . Призначення платежу: оплата послуг згідно акту №1 приймання-передачі наданих послуг по договору №б/н від 26 серпня 2020 року. Відповідно до ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та фінансового стану обох сторін. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved