Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до Путивльського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та просив скасувати арешт, який накладений на житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою; [ADDRESS] , постановою ВДВС Путивльського РУЮ, серії АА 960334 від 12.08.2009 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 8961078. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що він\~є власником\~житлового будинку\~садибного типу,\~загальною площею\~77,0\~кв.м.,\~житловою -\~37,2\~кв.м.,\~з надвірними\~будівлями,\~який знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування будинку від 30.06.2009, за реєстр. № 1535. В поточному році позивач виявив намір розпорядитись належним йому майном та звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенко А.О. з питанням посвідчення договору дарування, але в процесі проведення нотаріальних дій нотаріусом було виявлено обтяження щодо вказаного нерухомого майна, а саме арешт нерухомого майна. Після отримання відмови нотаріуса, позивач звернувся до державного виконавця з проханням зняти заборону (арешт) з нерухомого майна, в зв`язку з чим отримав відомості про стан виконавчого провадження завершено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення. Виконавче провадження було відкрито відносно батька позивача [PERSON] , який мав заборгованість в ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і яку він повністю погасив, внаслідок чого було завершено виконавче провадження, а арешт був накладений на майно, яке йому вже не належало, оскільки договір дарування був посвідчений в червні 2009 року, а постанова про арешт майна боржника винесена в серпні 2009 року. Посилаючись на ці обставини, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 28.08.2023 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 30.10.2023 підготовче провадження у даній справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився, направив на адресу суду листа, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, у вирішенні спору покладався на розсуд суду, відзив на позов не подав. При цьому відповідач у вказаній заяві повідомив, що за інформацією автоматизованої системи виконавчих проваджень спецрозділ на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 13390652 з виконання ухвали Жовтневого суду № 2-4066 від 19.05.2009 про накладення арешту на все нерухоме майно та грошові кошти у розмірі 12545,60 грн. боржника [PERSON] 12.08.2009 на виконання ухвали суду до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним виконавцем зареєстровано обтяження за реєстраційним номером № 8961078. 18.08.2009 виконавче провадження закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням. Ухвала № 2-4066 від 19.05.2009 виконана, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, заяв щодо скасування зняття обтяження від Жовтневого суду до відділу не надходило. Інформацією щодо сплати боргу відділ не володіє, виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Станом на 04.09.2023 на виконанні у відділі виконавчі документи щодо майнових і немайнових зобов`язань стосовно [PERSON] відсутні. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до фотокопії договору дарування будинку від 30.06.2009, [PERSON] є власником житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 6). 02.07.2009 Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування за реєстраційним № 27659911 за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 7). З відомостей ЄРЗ вбачається, що за реєстраційним номером обтяження 8961078 від 12.08.2009 зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна будинку [ADDRESS] , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 960334, 12.08.2009, ВДВС Путивльського РУЮ, заявник Відділ державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції (а.с. 12). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.08.2023, 12.08.2009 за № 8961078 реєстратором Сумською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано тип обтяження арешт нерухомого майна - будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 960334, 12.08.2009, ВДВС Путивльського РУЮ (а.с. 13). Відповідно до відомостей з ВП спецрозділ від 04.08.2023, виконавче провадження № 13390652 є завершеним, виконавчий документ ухвала Жовтневого суду від 19.05.2009 № 2-4066 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти у розмірі 12545,60 грн., боржник [PERSON] , стягувач ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 19.06.2009, 18.08.2009 закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення ухвала 2-4066 від 19.05.2009 виконана в повному обсязі, накладені арешти на рухоме та нерухоме майно (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Путивльському відділі державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 13390652 з виконання ухвали Жовтневого суду № 2-4066 від 19.05.2009 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти у розмірі 12545,60 грн. боржника [PERSON] , 18.08.2009 виконавче провадження закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням - ухвала № 2-4066 від 19.05.2009 виконана, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, заяв щодо скасування зняття обтяження від Жовтневого суду до відділу не надходило, а інформація щодо сплати боргу [PERSON] відсутня, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки в даному випадку питання зняття арешту має вирішуватися в порядку скасування заходів забезпечення позову в межах справи, по якій було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , або апеляційного оскарження позивачем зазначеної ухвали суду про арешт майна. Крім того, відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Предметом спору в цій справі є скасування арешту, накладеного на житловий будинок, який належить позивачу. У данй справі позивач пред`явив позовні вимоги до Путивльського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на будинок, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" звернення з позовом до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Зважаючи на те, що Путивльський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є належним відповідачем по даній справі, то заявлений до нього позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. В зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed