Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

07.11.2023 заявник [PERSON] , через свого представника, звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник обґрунтовує свою заяву наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер 0522255500:01:001:3161, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце знаходження: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки проживав з останньою разом. При цьому нотаріус повідомила заявнику про необхідність підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем понад 5 років до часу відкриття спадщини, шляхом встановлення такого факту в судовому порядку. Встановлення даного факту заявнику необхідно в подальшому для реалізації своїх спадкових прав. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 10.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку окремого провадження з викликом сторін, а заінтересованій особі визначено строк для подання відзиву. Також, витребувано від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Врублевської Юлії Василівни матеріали спадкової справи №99/2023, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заінтересованою особою у визначений судом строк відзиву на заяву не подано, утім на адресу суду надійшла заява від представника про розгляд справи без їх участі, а при вирішенні заявленої вимоги покладався на розсуд суду. У судове засідання заявник та її представник не з`явились, однак остання подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області 21.04.2023 (а.с. 10). Після смерті її відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер 0522255500:01:001:3161, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце знаходження: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2017, індексний номер витягу 80962706 (а.с. 14). В подальшому, заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки проживав з останньою разом. Відповідно 21.09.2023 приватним нотаріусом було зареєстровано в Спадковому реєстрі заведення спадкової справи №99/2023 після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 15). При цьому нотаріус повідомила заявнику про необхідність підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем понад 5 років до часу відкриття спадщини, шляхом встановлення такого факту в судовому порядку. Це надасть заявнику змоги отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку ст. 1264 ЦК України (Четверта черга спадкоємців за законом), оскільки інші спадкоємці попередніх черг - відсутні. Так, на час звернення до суду такий факт як місце проживання спадкодавця підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , дані відображені у домовій книзі на даний будинок (а.с. 16-18). Крім того, прослідковується час реєстрації місця проживання 04.06.1980. При цьому, як і заявник так і померла зареєстрували своє місце проживання одночасно. Відповідно до довідок виданими відділом надання адміністративних послуг Турбівської селищної ради від 27.10.2023 (а.с. 13) слідує, що [PERSON] , 1947 р.н., на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали наступні особи: [PERSON] , 1946 року народження. Також довідкою №2073/15-16 виданою 27.10.2023 зазначеним відділом слідує, що до складу сім`ї [PERSON] входили: син [PERSON] , помер 1999 року та [PERSON] , 1946 р.н. Відповідно після смерті [PERSON] , у заявника [PERSON] знаходяться всі правовстановлюючі документи на належне померлій майно: документи на будинок, свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, лікарське свідоцтво про смерть, особисті речі померлої та ін. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті заявнику необхідно в подальшому для реалізації своїх спадкових прав. Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами ст.ст. 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1264 ЦК України «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини». Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. До числа спадкоємців 4 черги не входить особа, яка хоч і проживала однією сім`єю зі спадкоємцем, але перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншою особою. ВС зазначив, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідно встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року№5-рп\\99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь на утримання житла, його ремонт і т.п. Як роз`яснив Верховний Суд у Постанові від 12.08.2019 р у справі № 521/16365/15 обов`язковою умовою для визнання особи членом сім`ї, крім факту сумісного проживання є наявність спільного бюджету, спільного харчування, покупки майна для сумісного користування, участь в спільних витратах на утримання житла, його ремонт,- взаємної допомоги, усних та письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; других обставин, що свідчать про реальність сімейних стосунків не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.5.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб-чоловіка або жінки, які проживають в фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини». Так як заявник проживав зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, турбувались один про одного, підтримували морально, починаючи з березня 1980 року і до дня смерті [INFO] [PERSON] , що свідчить про сталі довготривалі стосунки, то необхідно встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Отже, відповідно до ст.1264 ЦК України заявник матиме право на спадкування майна [PERSON] , як спадкоємець 4 черги за законом. Після смерті [PERSON] в передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України заявник фактично прийняв спадщину на належне померлій майна, так як постійно проживав з нею в одному будинку по [ADDRESS] по день її смерті. Заявнику відомо, що інші спадкоємці 1 черги за законом, зокрема їх спільний син [PERSON] помер у 1999 році. Також померлою за життя не було складено заповіту на належне їй майно. Стаття 1264 ЦК України, яка регламентує право на спадкування за законом у 4 чергу осіб, як проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини була введена в дію ЦК України, який набув чинності з 01.01.2004 року. Згідно п.п. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01.01.2004 року, а КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживають разом без реєстрації шлюбу. Так як встановлення факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та спадкодавця [PERSON] в період до 01.01.2004 року законом не передбачено, тому необхідно встановити факт їхнього постійного проживання однією сім`єю з 01.01.2004 року до часу відкриття спадщини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що є підтвердженим факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, а саме з [INFO] по день смерті [INFO] [PERSON] . Отже, факт спільного проживання не менше 5 років заявника та спадкодавця, підтверджується - довідками органу місцевого самоврядування, зареєстрованим місцем проживання обох, лікарським свідоцтвом про смерть, володінням заявника речами померлої, їх спільним проживанням як чоловіка та дружини, що виражалося у народженні сина [PERSON] , однак останній помер у 1999 році, веденням спільного бюджету, господарства, побуту та інше. Суд, оцінюючи надані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту проживання однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини заявника зі спадкодавцем , а саме з 01.01.2004 року по день смерті [INFO] [PERSON] . Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення позову. Як вбачається з наданих суду доказів, заявником, як спадкоємцем четвертої черги доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved