Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Позивач зазначає, що з вересня 2017 року сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом 2018 року відповідач інколи телефонував та цікавився станом дитини, з 2019 і дотепер відповідач не ініціює зустрічей з сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не відвідує сина ні у вихідні дні, ні у дні народження та свята, хоча позивач ніколи не чинила йому перешкод у цьому. З моменту розірвання сімейних відносин та по теперішній час дитина проживає з позивачем, яка уклала шлюб з іншим чоловіком [PERSON] , у якого склались дружні сімейні стосунки з [PERSON] і який виявляє бажання усиновити дитину своєї дружини. Позивач повідомляє, що її неповнолітній син [PERSON] з відповідачем як біологічним батьком тривалий час не спілкувався, вони не знають потреб та інтересів один одного, між ними не має духовного зв`язку. Батько ніколи не виявляв бажання відвідувати свою дитину, протягом тривалого часу не навіщав та не телефонував синові. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у справі № 188/1511/21 стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, однак рішення суду відповідачем не виконується, жодного аліментного платежу здійснено не було. Оскільки відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, позивач посилаючись на ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу (далі - СК) України просить задовольнити позов та позбавити його батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього додаткові витрати на дитину в розмірі 276 грн і судові витрати. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Відповідач відзиву на позов не надав. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2023 закінчене підготовче провадження і призначений судовий розгляд по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі за наявними матеріалами у справі. Відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, однак надав позивачу нотаріально посвідчену заяву від 09.02.2023 про його згоду на позбавлення його батьківських прав, призначення дитині опікуна та усиновлення дитини іншою особою. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 серпня 2009 року Рибальченською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, за актовим записом № 9, з якого вбачається, що позивач та відповідач є відповідно матір`ю та батьком цієї неповнолітньої дитини. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживанні від 14.12.2022. За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року у справі № 188/1511/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.10.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа за вихідним № 126 від 18.02.2022. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31 січня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом № 11. Згідно з характеристикою, виданою директором Петропавлівського ліцею Петропавлівської селищної ради [PERSON] відвідує навчальний заклад, має усі необхідні речі і приладдя для занять. Навчанням та вихованням займається мати, систематично підтримує зв`язки з вчителем, відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті класу. Батько до ліцею не приходить, навчанням і життям дитини не цікавиться. Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Петропавлівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 10 серпня 2023 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час батько проявляв байдужість до долі своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На порушення вказаних норм законодавства відповідач взагалі усунувся від виконання своїх обов`язків батька, не піклується про здоров`я сина, не приймає участі у його вихованні. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача. Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). Таким чином, позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтована доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам малолітнього [PERSON] . Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч.1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач понесла додаткові витрати на лікування спільної дитини сторін, яка 11.11.2022 захворіла на гострий тонзиліт, сімейним лікарем було призначене медикаментозне лікування, що підтверджується медичними документами. На придбання призначених ліків позивач витратила кошти в розмірі 552 грн, розділити які у рівних частках з позивачем відповідач відмовився. Отже, задоволенню підлягає і позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 276 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені квитанцією від 07.11.2022 судові витрати на сплату судового збору за подання позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 3, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 166, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved