Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначив, що він є командиром військової частини [NUMBER] , полковником, приймав участь у зоні проведення антитерористичної операції, неодноразово заохочувався різного виду нагородами, у тому числі державною орденом [PERSON] . З початком повномасштабної агресії російської федерації проти України, він виконував покладені на нього обов`язки згідно вимог чинного законодавства, відповідних наказів Міністерства оборони України та інших нормативних документів, із врахуванням щоденної обстановки у м. Славута та районі. З перших днів війни були перервані усі логістичні маршрути доставок різноманітних вантажів, а тому виникла нагальна потреба у наданні допомоги військовим у вигляді продуктів харчування, товарів повсякденного вжитку, санітарно-гігієнічних засобів, медикаментів. Позивачеві було відомо про активізацію волонтерського руху, зокрема ФОП [PERSON] , власник таксі «VIP» із своїми однодумцями, здійснювали волонтерську допомогу для військової частини продуктами харчування, засобами гігієни, запчастинами для автомобілів та мастильними матеріалами. На початку березня 2022 року, у зв`язку із створенням у м. Славута територіальної оборони та введенням комендантської години, питання служби таксі «VIP» було погоджено із Славутським міським головою. Проте ТРО почало створювати перешкоди у виїзді автомобілів таксі під час комендантської години в кількості авто, які були узгоджені з міською радою. [PERSON] намагався самостійно з`ясувати причину зупинення автомобілів служби таксі безпосередньо у [PERSON] , який на той час очолював ТРО. Проте питання не було вирішене, і тоді він звернувся за допомогою до позивача [PERSON] та [PERSON] . В подальшому відбулася зустріч позивача із [PERSON] , під час якої він намагався пояснити йому важливість щоденної роботи служби таксі «VIP» та просив організувати найоптимальнішу роботу таксі. Натомість [PERSON] продовжував створювати перешкоди для роботи служби таксі «VIP» і поширював недостовірну інформацію щодо ситуації, що склалася, і участі в ній позивача [PERSON] 24 березня 2022 року особисто [PERSON] у додатку «VIBER» «ТРО штаб» було надано вказівку зупиняти та перевіряти автомобілі служби таксі «VIP», а після перевірки відправляти автомобілі на базу. Вважаючи таку поведінку [PERSON] неправомірною, [PERSON] звернувся із заявою до відділення поліції №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.186 КУпАП та направлено на розгляд адміністративної комісії виконкому Славутської міської ради. Провадження відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, про що повідомив міський голова у відповіді на адвокатський запит. До відповіді було надано фрагмент відеозапису, на якому зафіксовано виступ [PERSON] на пленарному засіданні чергової сімнадцятої сесії Славутської міської ради 22.04.2022 року. Зокрема, [PERSON] під час виступу, висловився наступним чином : «На третій день коли ми строїли блокпости, там я не буду вдаватися в подробності, всі зрозуміли, що треба буде провести якесь загальне керівництво цією обороною міста. Я воєнкома три дня найти не міг. І його не було. І він обов`язки свої не виконував. Друге питання. На Варварівському посту люди чуть п`яного воєнкома не розстріляли. Про це я вам розказував і докладував. Третє питання. Полковник [PERSON] з нарко…зв`язаний з ВІП таксі, ну ви понімаєте, і тільки після цього, коли я вам оце все сказав, я не пройшов спец перевірку. Думайте, що хочете. Але я прошу, шоб тільки по цьому поводу, тому що я відверто про це заявив….». Далі (відеозапис 02:05): «…Після одної наради, коли я заявив про ті факти, які в Славуті відбуваються. Це ви хочете, що хочете говоріть, но я відверто кажу після чого це сталося. Мені не треба цієї посади, я остаюсь і працюю, хто мене тут знає, то навєрно ніхто мені не дасть сказати, що я щось своє недоніс. А прикривання цього всього привело до того …» У своєму виступі відповідач висловлювався про обставини, що не підтверджуються жодними фактами та доказами та ображають честь, гідність позивача. Крім того на адвокатський запит від 04.07.2022 року від Хмельницької обласної військової адміністрації було отримано копію заяви відповідача [PERSON] від 30.03.2022 року, адресовану начальнику Хмельницької військової адміністрації, начальнику управління СБУ у Хмельницькій області, в якій він зазначав про те, що за його керівництва були перекриті основні канали постачання наркотиків в місто, розпорядженням міського голови було дозволено роботу служб таксі у комендантську годину. Вони розуміли, що в нічний час служби таксі доставляють наркотики та алкоголь у місто тощо. Крім того, у мережі Facebook автор [PERSON] із власної зареєстрованої сторінки написав коментар наступного змісту : «Вони думають по собі : що ми будемо відмазуватись, просити. Просто забули, що коли небезпека, то ми перші стаємо в ряди, а не бухаємо як воєнком, якого не можна було привести до тями…» . Також у групі "СТО штаб" відповідачем на обговорення у групі було написано повідомлення наступного змісту : « Фізична допомога потрібна командиру, який кришує криміналітет і таксі VIP ? То нехай звертається до бандитів і таксистів… « [PERSON] учасники групи та командири всіх рівнів створеного нами (а не Сидором) ДФТГ. Після того, як нове командування підписало контракт із Сидором, я покидаю цю групу та всякі стосунки з людьми які вірять, що нічого особливого не сталося ...». Вищезазначена інформація про позивача, поширена відповідачем порушує, принцип презумпції невинуватості, який закріплений в ст. 62 Конституції, ст. 2 КК України, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.11 Загальної декларації прав людини, які є фактичними твердженнями про причетність позивача до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього і заподіюється шкода його правам та інтересам. Вважає, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить його честь та гідність, у зв`язку із чим він переніс душевні страждання. Поширення такої інформації створює та принижує оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства, породжує сумніви щодо дотримання ним моральних та правових норм. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до позивача, що в свою чергу впливає на зниження цінності цієї особи. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, порушивши його честь та гідність, оскільки посада командира військової частини [NUMBER] є соціально важливою, особливо в умовах війни, передбачає безперервний процес спілкування з підлеглими та населенням громади в цілому. Поведінка відповідача та його різкі, образливі, брутальні та нестримані висловлювання дискредитують позивача в очах родини, знайомих, населення, підлеглих. [PERSON] усвідомлював, що поширює неправдиву інформацію відносно позивача, і знав, що неправдива інформація дійде до позивача. Події, що відбулися призвели до порушення звичайного перебігу життя позивача, погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності. Розумним та справедливим розміром моральної шкоди вважає відшкодування моральної шкоди в сумі 50\~000 грн. Просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність інформацію, яка була озвучена [PERSON] на пленарному засіданні чергової сімнадцятої сесії Славутської міської ради від 22.04.2022 року, а саме : « [PERSON] з нарко..зв`язаний з ВІП таксі, ну ви понімаєте, і тільки після цього коли я вам оце сказав, я не пройшов спецперевірку. Думайте, що хочете. Але я прошу щоб тільки по цьому поводу тому що я відверто про це заявив…» та інформацію, що була висвітлена ним на обговоренні у групі Вайбер «ТРО штаб» , а саме : «Фізична допомога потрібна командиру, який кришує криміналітет і таксі VIP ? То нехай звертається до бандитів і таксистів… « [PERSON] учасники групи та командири всіх рівнів створеного нами (а не Сидором) ДФТГ. Після того, як нове командування підписало контракт із Сидором, я покидаю цю групу та всякі стосунки з людьми які вірять, що нічого особливого не сталося ...». Зобов`язати [PERSON] спростовувати недостовірну інформацію, що принижує його честь, гідність шляхом оприлюднення резолютивної частини ухваленого у справі судового рішення на пленарному засіданні чергової сесії Славутської міської ради не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили. Зобов`язати [PERSON] спростовувати недостовірну інформацію, що принижує його честь, гідність шляхом оприлюднення резолютивної частини ухваленого у справі судового рішення на власній сторінці у мережі Facebook не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили. Стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50\~000 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 22.08.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в загальному позовному провадженні, призначене підготовче судове засідання на 20.09.2023 року о 10.00 год. 11.09.2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Із вказаного відзиву слідує, що відповідач позову не визнав, та зазначив, що позивач вводить суд в оману, зазначаючи, що він, [PERSON] , поширив недостовірну інформацію на пленарному засіданні 17-ї сесії Славутської міської ради VIII скликання, проте він говорив лише пару хвилин на початку пленарного засідання 17 чергової сесії Славутської міської ради. Його слова, сказані того дня викладені в позовній заяві зовсім не так, як були ним озвучені. На відео чути як він говорив : «Третє питання. Полковник [PERSON] …потім у нього відбулася заминка і він продовжив : «зв`язаний з ВІП таксі і лобіює їх інтереси (там немає слів «ну ви понімаєте»). Загалом озвучена ним інформація дослівно мала такий зміст : «Третє питання. Полковник [PERSON] …(заминка) «зв`язаний з ВІП таксі і лобіює їх інтереси. І тільки після цього як я це все сказав я не пройшов перевірку. Думайте що хочете, але я кажу це тільки по цьому поводу, тому що я відверто про це заявив…». Він [PERSON] є депутатом Славутської міської ради, є інвалідом 2 групи, учасником бойових дій, майором ЗСУ у відставці. Після повномасштабного вторгнення одразу став на захист міста. Під час описаних у позові подій він був призначений командиром добровольчого формування Славутської МТГ на підставі Наказу командиру військової частини [NUMBER] № 18 від 19.03.2022 року. Наказом начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 27.02.2022 року № 12/2022 на території Хмельницької області запроваджено комендантську годину з 27.02.2022 року з 21.00 до 6.00 год. Відповідно до ч.2 п.8 Порядку : на території, де запроваджено, комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Разом з тим, позивач безпосередньо підтверджує факти, що стосуються інформації, та повідомляє, що проводив зустріч з ним [PERSON] , намагаючись домовитися про роботу служби таксі ВІП з порушенням існуючих обмежень комендантської години. 24 березня 2022 року йому зателефонував представник СБУ і попросив зустрітися з позивачем, він погодився, бо вважав що розмова стосуватиметься забезпечення та навчання особового складу. Але на зустрічі був присутній [PERSON] , інші люди. Він відмовився розмовляти з позивачем в присутності сторонніх людей. Саме під час цієї зустрічі позивач просив не забороняти рух таксі ВІП у комендантську годину, проти чого він заперечував, і вважав, що заборони поширюються на всіх. Вважає, що його висловлювання, про те, що позивач зв`язаний з ВІП таксі та лобіює його інтереси є оціночними судженнями, а саме результатом оцінки описаних позивачем дій. Щодо інформації поширеної через групу у мобільному додатку «Viber», то вважає, що долучені до позову скріншоти із групи у месенджері не є електронними документами в розумінні ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документу, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Таким чином позивачем не доведено факту поширення інформації 2. Крім того, поширена інформація 2 не стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Вважає, що визначені позивачем способи спростування інформації суперечать положенням ст.25 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1. Щодо відшкодування шкоди завданої позивачу поширенням вказаної в позові інформації, вважає, що відсутні підстави для її відшкодування, оскільки критична оцінка певних фактів і недоліків, судження, критична рецензія творів не може бути підставою для відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити. 19.09.2023 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач намагається ухилитися від відповідальності за поширення недостовірної інформації, зазначаючи у відзиві, що позивачем не правильно викладено поширену ним інформацію, оскільки до позову надано диск з фрагментом відеозапису, на якому зафіксовано виступ [PERSON] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2023 року закрито підготовче судове засідання і справу призначено до розгляду по суті на 17.10.2023 року о 10.30 год. Під час судового розгляду були допитані свідки, заявлені позивачем та відповідачем. Так з пояснень свідка [PERSON] слідує, що він співпрацював із [PERSON] , був командиром сектору, на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Йому відомо, що служби таксі допускали порушення під час комендантської години. Ставилося питання про скорочення кількості автомобілів таксі під час комендантської години, існував конфлікт між власниками цих служб та представниками ДФТГ, яке на той час очолював [PERSON] .Він також був присутній під час виступу [PERSON] в сесійній залі Славутської міської ради. [PERSON] виступав перед сесію, обговорювалися питання ДФТГ, йому надали слово, він говорив з місця, це був емоційний виступ, питання стосувалося руху служб таксі під час комендантської години. Навіть під час його чергування виникали питання з приводу випуску автомобілів таксі в комендантську годину, домовленість була щодо однієї кількості, але виїздило більше машин, домовленості постійно порушувалися. У нього і в інших представників ТРО виникали підозри щодо доставки службами таксі алкогольних напоїв та наркотичних засобів під час комендантської години. З пояснень свідка [PERSON] , який був заступником командира 3 сектору в районі «Мокроволя», слідує, що [PERSON] виконував завдання та дотримувався комендантської години, забезпечував громадський порядок, коли був головою ДФТГ, йому невідомо, щоб він надавав переваги одній службі таксі перед іншою щодо руху транспорту під час комендантської години. На той час дійсно існував конфлікт між ДФТГ і службою таксі, оскільки вони зупиняли їх авто і не дозволяли їздити під час комендантської години. Він також чув виступ [PERSON] , але в його виступі не було конкретних звинувачень в адресу [PERSON] . З пояснень свідка [PERSON] , слідує, що вона очолювала волонтерський центр, була свідком зустрічі [PERSON] та [PERSON] , в районі магазину « [INFO] », бо випадково перебувала в тому місці. Ця зустріч відбувалася в березні 2022 року. Разом з [PERSON] був чоловік, який є власником таксі, і якась жінка. Розмова йшла стосовно руху служби таксі в комендантський час, збільшення кількості автомобілів. Її чоловік також був у ДФТГ,тому їй відомо про конфлікту ситуацію відносно служби таксі, яка намагалася випускати свої автомобілі під час комендантської години і збільшувати кількість авто, а ДФТГ на чолі з [PERSON] не погоджувалися з цим і чинили спротив. Свідок [PERSON] суду показав, що на початку повномасштабного вторгнення росії на територію України, він будучи власником служби таксі допомагав військовій частині. Але [PERSON] , який на той час очолював ДФТГ в місті, заважав йому, зупинялися його машини, на всіх постах була надана команда чинити перешкоди саме автомобілям його служби таксі, інше таксі їздило. Він звертався до міського голови, знайшли порозуміння щодо руху машин таксі, в тому числі і в нічний час, але [PERSON] все одно заважав. З цього приводу він звертався до правоохоронних органів. Потім звернувся до свого товариша [PERSON] для того, щоб він поговорив із [PERSON] та вказав на важливість роботи служби таксі, в тому числі і в нічний час. Зустріч відбувалася біля магазину «Епіцентр», він також був присутній з [PERSON] , але позивач та [PERSON] розмовляли наодинці. Потім [PERSON] звинуватив його в розповсюдженні наркотиків за допомогою його служби таксі, а також поширив неправдиву інформацію відносно [PERSON] , що він «кришує» наркотики та «криміналітет» Свідок [PERSON] в суді надав наступні покази, що 22.04.2022 року він проводив зустрічі з жителями громади, при цьому були присутні депутати міської ради, громадяни міста, були питання про добровольче формування. Ця зустріч відбувалася перед пленарним засіданням сесії. Він надавав слово [PERSON] , який на той час очолював ДФТГ міста, в своєму виступі він звинувачував [PERSON] . Хоча від самого початку повномасштабного вторгнення росії на територію України, міська рада допомагала всіма засобами військовій частині, необхідний був транспорт для військових, харчування, засоби гігієни. Була досягнута згода із службами таксі, які надавали допомогу. [PERSON] зазначав, що [PERSON] особисто використовує службу таксі. Він зупинив [PERSON] , зазначивши, що у такий час недоречні звинувачення військового командира. У м. Славута не було військової адміністрації, міська рада надавала списки транспорту, який має право їздити під час комендантської години. Свідок [PERSON] повідомив суду, що на початку 2022 року він був командиром 3 роти 2 взводу ДФТГ, [PERSON] очолював ДФТГ, в ньому було багато людей, був поширений патріотизм, в ДФТГ було понад 3000 людей. Потім [PERSON] не пройшов перевірку і почав звинувачувати [PERSON] , в тому, що він зустрічається з бандитами. На сесії [PERSON] говорив , що [PERSON] кришує наркотики, через нього його не призначено на посаду. Це була цілеспрямована акція на паплюження командирів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що він був присутній на засіданні ДФТГ, під час якого вирішувалося питання призначення керівника ДФТГ, [PERSON] різко висловився на адресу [PERSON] , зазначав, що він «кришує» наркоманів і таксистів. У своєму виступі [PERSON] звинувачував двох керівників військових частин. Потім [PERSON] виступав на сесії міської ради і знову повторив свої звинувачувачення. Він зазначав, що бачив біля «Епіцентру» [PERSON] із керівником служби таксі, зазначав, що він «кришує» наркоманів і таксі в м. Славута. Судом встановлено, що на адвокатський запит за вх.№ 526/04-30 від 27.06.2022 року, міський голова повідомив, що відносно [PERSON] складено адміністративний протокол серії ВАВ № 386126 від 21.05.2022 за ст. 186 КУпАП, відповідно до ст. 38, 247 п.7 КУпАП, провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. На адвокатський запит адвоката, Хмельницькою обласною військовою адміністрацією надано звернення [PERSON] , адресоване адміністрації. З вказаного звернення слідує, що [PERSON] зазначав у ньому, що автомобілі таксі, керівником якого є [PERSON] , їздять під час комендантської години, дозвіл на пересування транспорту надає міський голова. [PERSON] запропонував йому зустріч, він думав, що вказана зустріч стосуватиметься допомоги особовому складу, але мова йшла про переслідування ним служби таксі ВІП, на зустрічі [PERSON] був із начальником служби таксі та представником «славутського криміналітету». З витягу з послужного списку особової справи [PERSON] слідує, що він має державні нагороди, заохочувальні відзнаки, почесні нагрудні знаки. З витягу з послужного списку особової справи про проходження військової служби [PERSON] , слідує, що він перебуває на військовій службі з 1998 року. Із службової характеристики [PERSON] вбачається, що він позитивно характеризується за місцем служби, приймав участь в антитерористичній операції, заохочувався неодноразово керівництвом ЗСУ, Президентом України. Із скріншотів месенджеру «Viber» "ВБО штаб" слідує, що надавался команда зупиняти автомобілі служби таксі у комендантську годину. В іншому скріншоті є напис [PERSON] «Вони думають по собі, що ми будемо відмазуватися, просити. Просто забули, що коли небезпека, то ми перші стаємо в ряди, а не бухаємо як воєнком, якого не можна було привести до тями. Бог їм суддя !! Із скріншоту месенджеру «Viber» "СТО штаб" в повідомленні від « [PERSON] » слідує : «Фізична допомога потрібна командиру, який кришує криміналітет і таксі ВІП? То нехай звертається до бандитів та таксистів, а ще до преміальних «сидоровців». А ми свої задачі завжди виконаємо. Згідний на всі 100 із Задворним - це результат взаємодії влади з людьми. А політикою треба жити, а не приплітати і тримати всіх підлих політиків під контролем.» З доказів наданих відповідачем до відзиву на позов слідує, що відповідно до наказу командира військової частини від 19.03.2022 року «Про створення добровольчого формування Славутської міської територіальної громади» призначено [PERSON] на посаду командира добровольчого формування Славутської міської територіальної громади. З відповіді міського голови депутату Славутської міської ради Кушнірову В.М. від 01.09.2023 року вбачається, що виконавчим комітетом Славутськохї міської ради не видавалися будь-які розпорядчі документи щодо погодження роботи служби таксі міста Славута під час дії воєнного стану та комендантської години з 24 лютого 2022 до теперішнього часу. З протоколу пленарного засідання 17 чергової сесії Славутської міської ради VIII скликання слідує, що пленарне засідання відбувалося 22.04.2022 року, серед питань порядку денного сесії виступ [PERSON] відсутній. З відповіді міського голови на адвокатський запит представника позивача [PERSON] вбачається, що запис трансляції пленарного засідання 17-ї чергової сесії Славутської міської ради VIII скликання від 22.04.2022 року розміщено на офіційному сайті Славутської міської ради за посиланням, яке вказане у відповіді, його можна переглянути на платформі youtube. Позивачем до позову долучено фрагмент відеозапису із пленарного засідання 17-ї чергової сесії Славутської міської ради VIII скликання від 22.04.2022 року, який переглянуто судом, на вказаному відео зафільмовано виступ [PERSON] . Також судом оглянуто електронний доказ у місці його розміщення на платформі youtube за посиланням, вказаним у відповіді Славутської міської ради. В ході перегляду відеозапису засідання встановлено, що перед пленарним засіданням 17-ї чергової сесії Славутської міської ради VIII скликання відбувалася зустріч міського голови з громадянами міста та представниками ДФТГ, у сесійній залі знаходилися депутати міської ради. Слово для виступу було надано [PERSON] , який в своєму виступі повідомив інформацію відносно позивача, проте в ній не відображено слів «нарко.. зв`язаний», виступ зафіксовано нечітко, оскільки в залі було шумно і [PERSON] говорив з місця та без мікрофону, речення з його виступу були переривчасті та непослідовні. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) і ч.2 та 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Ч. 1 ст.2 Закону України «Про інформацію» визначено, що одним із основних принципів інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації. У ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб; підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №761/6866/16-ц (6-639цс17). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст. 277 ЦК України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Ч. 1 ст.2 Закону України «Про інформацію» визначено, що одним із основних принципів інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації. Згідно із ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З даного приводу в п. 15 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Разом із цим положеннями ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. З аналізу наведених положень закону слід дійти висновку, що позивач повинен довести обставини, що оспорювана інформація стосується безпосередньо його, а також впливає на його немайнові права та порушує ділову репутацію. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Суд дослідивши докази у справі, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що з аналізу змісту інформації, яка поширена відповідачем [PERSON] під час виступу до початку пленарного засідання 17 сесії Славутської міської ради VIII скликання, що мала місце 22.04.2022 року вбачається, що вона не містить чітких даних про факти та обставини (дати, місця, події, свідків). Натомість вказана інформація містить критику дій позивача, який всупереч встановленому на той час розпорядженням голови військової адміністрації порядку, що полягав у забороні руху транспортних засобів, в тому числі служб таксі, у комендатську годину, перебуваючи у дружніх стосунках із власником служби таксі, чого він сам не заперечував, намагався переконати відповідача у необхідності цілодобової роботи служби таксі, що обурило останнього через непоодинокі випадки використання автомобілів служби таксі в інтересах, які суперечили вимогам закону, що підтверджували допитані в судовому засіданні свідки, які були представниками ДФТГ міста та здійснювали патрулювання вулиць міста. Право на власне тлумачення обставин справи є виявом реалізації конституційного права на свободу думки, свободу слова та вільне вираження своїх поглядів та переконань. \~ Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Інформація поширена [PERSON] в сесійній залі 22.04.2022 року не стосувалася звинувачень позивача, як він зазначає в позові, у його сприянні в поширенні наркотиків, оскільки вислів «нарко ... зв`язаний з ВІП таксі і лобіює їх інтереси, не має логічної послідовності і суперечить змісту інформації, яку мав на меті донести до громади відповідач щодо підтримки позивачем служби таксі. Вказана обставина підтверджується відеозаписом виступу [PERSON] , переглянутого судом, як на фрагменті відеозапису, так і у місці знаходження електронного доказу, на вебсайті за посиланням, зазначеним у відповіді Славутської міської ради. З цих підстав показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в яких вони зазначили, що [PERSON] поширив недостовірну інформацію про те, що позивач [PERSON] "кришує" наркотики, не приймається судом до уваги та спростовуються відеозаписом виступу [PERSON] , наданим суду. Що стосується інформації, яка міститься у скріншотах з мобільному додатку Viber, як зазначає позивач, поширена відповідачем [PERSON] :«Фізична допомога потрібна командиру, який кришує криміналітет і таксі VIP ? То нехай звертається до бандитів і таксистів… « [PERSON] учасники групи та командири всіх рівнів створеного нами (а не Сидором) ДФТГ. Після того, як нове командування підписало контракт із Сидором, я покидаю цю групу та всякі стосунки з людьми які вірять, що нічого особливого не сталося ...», то суд вважає, що позивачем не доведено, що вказана інформація стосується саме його особи, оскільки прізвище та ім`я командира в ній не зазначено. Крім того, суду не надані оригінали електронних доказів, а фотознімки екрану комп`ютера, на якому зображені сторінки переписки з різних груп, створених у мобільному додатку Viber, які не можуть вважатися судом допустимими доказами в розумінні ст.100 ЦПК України. Відповідач [PERSON] заперечує належність йому вказаних дописів, позивачем не надано доказів участі [PERSON] у переписці в мобільному додатку Viber, а також не вказано адміністратора, який створив групи у додатку та з дозволу якого публікувалися зазначені дописи, не доведено, чи був [PERSON] учасником цих груп. Крім того, зазначена позивачем інформація теж не містить фактичних обставин та є оціночними судженнями, які неможливо спростувати. \~ \~Оскільки інформація\~1\~та інформація\~2\~не підлягає\~спростуванню,\~тому вимоги\~про зобов`язання\~ [PERSON] \~спростовувати недостовірну\~інформацію,\~що принижує\~його честь,\~гідність шляхом\~оприлюднення резолютивної\~частини ухваленого\~у справі\~судового рішення\~на пленарному\~засіданні чергової\~сесії Славутської\~міської ради\~та на власній сторінці у мережі Facebook не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили, не підлягає задоволенню. Позовна вимога про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 50000 грн. є похідною від вимоги про визнання поширеної інформації недостовірною та зобов`язання спростовувати недостовірну інформацію, що принижує його честь, гідність, тому немає підстав для її задоволення. \~ До того ж позивач є публічною особою, тому особливо під час воєнного стану посада командира військової частини є суспільно значущою і тому рівень довіри громадян до вказаної особи має бути доволі високим, як і його відповідальність перед громадянами України, а тому межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Як зазначив КЦС ВС у своїй постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 127/24530/16-ц, політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Указані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки в задоволенні позову судом відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed