Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Представник органу опіки та піклування в особі Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини вказані згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.03.2022 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх та неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з бабусею [PERSON] , яка є їхнім опікуном. Зазначають, що на даний час малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживав з матір`ю в [ADDRESS] , відібраний від матері та тимчасово влаштований в сім`ю родичів [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] . Причиною відібрання є ухиляння відповідачки від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, що становить загрозу для здоров`я дитини, періодично дитина є свідком психологічного насильства матері до співмешканця і навпаки - співмешканця до матері. Вказують, що з 12 серпня 2021 року по 29 липня 2022 року та з 11 січня 2023 року по 19 квітня 2023 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом в комунальній установі «Центр надання соціальних послуг» Клішковецькоі сільської ради, малолітня дитина [PERSON] з 11.08.2021р.- на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Клішковецькоі сільської ради. Заради збереження дитини біля її рідної матері, з метою формування відповідального батьківства матері, за направленнями відділу надання соціальних послуг та КУ «ЦНСП» Клішковецькоі сільської ради [PERSON] разом з малолітньою дитиною була направлена та перебувала в таких закладах: з 04.06.2021 року по 27.07.2021 року - в обласній комунальній установі «Соціальний центр матері та дитини», з 02.11 2022 року по 22.11.2022 року - в обласній комунальній установі «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги». Також на протязі квітня-липня 2023року два рази направлялася до шелтеру «Святої Ольги» (м. Хотин). Незважаючи на всі зусилля працівників соціальної служби, служби у справах дітей, комунальних установ, де перебувала матір зі своїм малолітнім сином, зрушень в кращу сторону щодо формування відповідального батьківства, формування почуття і розуміння відповідальності гр. [PERSON] не спостерігається. Не змінилися на краще і відносини [PERSON] із співмешканцем [PERSON] , який нічим не допомагає [PERSON] в утриманні та вихованні дитини. Час від часу між ними виникають конфлікти, в результаті чого гр. [PERSON] з малолітнім сином неодноразово ночували у сусідів. Також посилаються на те, що питання про виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] неодноразово слухалися на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Клішковецької сільської ради, де [PERSON] була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 04 вересня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Клішковецької сільської ради було розглянуто питання про виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] ,та прийнято рішення про визнання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] незадовільним та доручено відділу «Служба у справах дітей» Клішковецької сільської ради підготувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того вказує, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Просила прийняти рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Перерахування аліментів здійснювати на особовий рахунок дитини у відділені Державного банку України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 20 листопада 2023 року о 10:30 годині. Ухвалою Хотинського районного суду від 26 жовтня 2023 року клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору задоволено. Відстрочено органу опіки та піклування в особі Клішковецької сільської ради Дністровського району сплату судового збору у даній справі, до моменту ухвалення судового рішення. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 05 грудня 2023 року на 14:00 годину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві, та просила їх задовольнити, оскільки відповідачка свого ставлення до сина не змінила, дитиною не займається і не має наміру в подальшому його належним чином виховувати та доглядати за ним. Також зазначила, що представники служби у справах дітей неодноразово надавалися [PERSON] поради, настанови, наголошували про зміну поведінки щодо малолітньої дитини, яка потребує належного догляду, спокою. Будучи на засіданні комісії, відповідачка неодноразово надавала обіцянки щодо належної поведінки, що створить всі належні умови для розвитку дитини, однак жодних покращень не відбулося. На час відібрання дитина перебувала у безладі, голодна, у віці трьох років, ще ходила у памперсі, мати жодним чином не займається вихованням доглядом та розвитком дитини. Усі методи, які б могли привести відповідачку як мати, до почуття відповідальності вичерпалися, тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав, що буде відповідати як найкращим інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона вже влаштувалася на роботу, обіцяє виправитися, належним чином доглядати за дитиною, просила дати їй один два місяці, щоб заробити кошти, навести порядок у будинку та облаштувати умови. Зі співмешканцем, вже не проживає, орендує будинок у якому нормальні умови. Просить не позбавляти її батьківських прав. Повідомила, що по відношенню до шести старших її дітей, вона позбавлена батьківських прав, з дітьми не спілкується, до себе забрати їх не може, бо не має місця, щоб разом проживати. За час коли відібрали молодшого сина, з ним не бачилася, не спілкувалася, бо не мала такої можливості. Представник відповідача [PERSON] адвокат Боднарюк В.І. в судовому засіданні підтримав пояснення надані відповідачкою, та зауважив, що [PERSON] влаштувалася на роботу у КП «Хотинблагоустрій» з 23.11.2023 року, спиртні напої не вживає, обіцяє в подальшому змінити своє ставлення по відношенню до виховання малолітньої дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, пояснила суду, що вона працює на посаді інспектора ювенальної превенції і ця сім`я була у них під наглядом. Під час виїзду в с.Клішківці, в нічний час доби вона побачила [PERSON] з її співмешканцем [PERSON] , які були в стані алкогольного сп`яніння, коли запитали, де знаходиться малолітня дитина, то повідомили що з мамою співмешканця, однак коли під`їхали побачили, що дитина була вдома одна, в будинку на столі пляшки від спиртних напоїв, пляшки пива, скрізь безлад. Також під час перебування [PERSON] у шелтері « Святої Ольги » надходили скарги, на її неналежну поведінку та не виконання батьківських обов`язків, за що було складено адміністративний протокол за ст.184 КУАП. Коли відібрали дитину, [PERSON] приблизно протягом двох тижнів постійно надзвонювала їй на телефон дуже часто вночі, із запитання про дитину, вони їй пояснювали про зміну поведінки по відношенню до малолітньої дитини. Під ачс вилучення дитину була налякана мовчазна, і дуже голодна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, пояснила суду, що являється фахівцем соціальної роботи, і [PERSON] двічі перебувала під супроводом у КУ «Центр надання соціальних послуг», вона перебувала у центрі матері і дитини, однак поверталася у село до свого співмешканця, з яким у неї часто виникали суперечки, конфлікти після яких вона часто ночувала у сусідів, і такі ситуації протягом року відбувалися досить часто, в холодну пору доби вона спала у сараї з дитиною, або в іншій кімнаті де не опалюється, спала з дитиною на підлозі у купі одягу, там було дуже брудно жодних належних умов для проживання не було, їсти варили на дворі, газовий балон заправлений не був. Під час перевірки соціальними службами було виявлено, що дитина залишалася вдома одна або зі співмешканцем відповідачки, який жодним чином не здійснював догляд за дитиною. За час перебування [PERSON] під наглядом служби, своєї поведінки по відношенню до своєї малолітньої дитини не змінила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, пояснила суду, що являється дружиною рідного брата відповідачки, та надала пояснення, що на даний час дитина знаходиться у неї, і за цей період з початку вересня, його мати жодного разу не поцікавилася як там її син. Перший раз вона передала їм [PERSON] у березні 2023 року, який пробув у них три місяці, дитина була у жахливому стані, був дуже худим, в синяках і ранах по тілу, запрілий через постійне перебування у памперсі, дуже заляканий, він навіть на відкликався на власне ім`я, не дозволяв навіть доторкнутися до нього, обійняти. На її думку, такий стан у дитини був через неналежний догляд, відсутність уваги, можливо його там навіть могли і вдарити, оскільки дитина боячись ховалася у кітках кімнати. Вже другий раз коли нам дитину передали, [PERSON] зовсім змінився, він почувається комфортно, спілкується з іншими дітками, відвідує дитячий садок, дозволяє себе обійняти і взагалі називає їх батьками, а мати називає просто [PERSON] . Дитина не заслуговує на таке життя, щоб спати по сараях, в холодних кімнатах і в безладі, постійно бути не доглянутим і голодним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, пояснила суду, що є рідною матір`ю [PERSON] , у неї на даний час під опікою знаходяться її шестеро онуків, і за весь час від коли вона позбавлена батьківських прав щодо старших дітей, жодного разу не поцікавилася ними, не запитала як вони, бували такі випадки, коли вона бачила як діти йдуть до школи і до них навіть не підходила, у неї відсутня материнські почуття любові та відповідальності за дітей. Навіть перебуваючи у соціальних центрах на неї надходили скарги через неналежну поведінку по відношенню до малолітньої дитини, вона завжди поверталася до свого співмешканця [PERSON] , забуваючи про інтереси дитини. У неї п`ятеро власних дітей, всі діти виховані, відповідальні а [PERSON] от така, і з цим нічого не можна вдіяти. За час перебування [PERSON] у сім`ї сина, [PERSON] жодного разу не поцікавилася дитиною, на її думку виправити поведінку доньки по відношенню до її дітей не вдається жодними методами. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши пояснення сторін, заслухавши свідків, а також всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2020 року (а.с.3). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану сформованого 17.09.2021 року підтверджено, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.5). Як вбачається із довідки-характеристики виданої виконкомом Клішковецької сільської ради Дністровського району, за №766 від 07.09.2023 року, [PERSON] періодично проживає без реєстрації у с. Клішківці, разом із співмешканцем [PERSON] , характеризується, як мати яка не доглядає за своєю дитиною, не розвиває її, не годує, не підтримує чистоту в будинку. Рівень розвитку дитини не відповідає її віковим нормам, мати часто залишає дитину без нагляду (а.с.8). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини від 28.11.2022 року, вбачається, що з періоду взяття малолітньої дитини [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (з 11.08.2021 року) значних зрушень в кращу сторону не спостерігається. Мати не займається належним чином вихованням дитини (а.с.9). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини від 30.09.2021 року, вбачається, що з моменту взяття малолітньої дитини [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, відчутних зрушень в кращу сторону щодо утримання та виховання дитини не спостерігається. Мати самостійно не може забезпечити дитині необхідний догляд, повноцінне харчування та безпеку (а.с.10). Актом оцінки потреб сім`ї/особи від 22.08.2023 року за №35 встановлено, що дитина часто їсть у сусідів або перебивається тим що є вдома, матір не відчуває обов`язку годувати дитину, часто залишається вдома одна або перебуває з матір`ю на роботі, де за нею ніхто не доглядає, співмешканець негативно відзивається за дитину. Сім`я двічі була під супроводом і знята із негативним результатом (а.с.11-14). Висновком оцінки потреб сім`ї від 22.08.2023 року з`ясовано, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є насильство у сім`ї, неналежне виконання батьківських обов`язків, дитина з матір`ю після скандалів сплять у сараї або надворі в антисанітарних умовах (а.с.15-16). Як вбачається із акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 04.09.2023 року дитина [PERSON] 2020 року народження є свідком періодичних сварок, психологічного насильства його матері із співмешканцем, в будинку фактично немає місця для нормального проживання дитини, матір не здійснює належним чином догляд за дитиною (а.с.17-21). Довідкою КУ «Соціальний центр матері і дитини» від 27.06.2021 року за №351/01-05 підтверджено, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] 2020 року народження в період з 04.06.2021 року по 27.07.2021 року тимчасово проживали у даному центрі, як одинока мати, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.22). З довідки обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги» від 22.11.2022 року за №187/01-26 вбачається, що в період з 02.11.2022 року по 22.11.2022 року [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] 2020 року народження перебували у даній установі, як особи, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.23). Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Клішковецької сільської ради від 06 вересня 2023 року за № 106/09-23, встановлено, що з 2021 року і по даний час 4 рази питання невиконання матір`ю [PERSON] своїх батьківських обов`язків слухали на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради. Від усіх установ, де проживала та отримувала дієву допомогу [PERSON] , надходили висновки і рекомендації, які підтверджують її низький батьківський потенціал. На поради віддати дитину у дитячий садок мати не реагує, і як наслідок дитина починає відставати у своєму фізичному та мовленнєвому розвитку. Найбільшою проблемою у сім`ї є часті конфліктні ситуації, які відбуваються у присутності дитини, що негативно позначається на її психологічному здоров`ї. Вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] 2020 року народження, за ухиляння від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини (а.с.25). Наказом відділу Служби у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району за №46-од від 04.09.2023 року вирішено влаштувати тимчасово в сім`ю [PERSON] малолітню дитину [PERSON] [INFO] (а.с.26). Рішенням Клішковецької сільської ради Дністровського району за №106/09-2023 від 06.09.2023 року вирішено відібрати малолітнього [PERSON] 2020 року народження, від матері [PERSON] , у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дитини (а.с.27). З копії рішення Хотинського районного суду від 12.03.2022 року справа №724/2478/22 вбачається, що [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її шести неповнолітніх дітей (а.с.29-30). Із долученого до матеріалів справи акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Хотинської міської ради С.Брус, на підставі усного звернення [PERSON] , випливає, що на момент перевірки в будинку, де тимчасово без реєстрації проживає [PERSON] , чисто, тепло, випрані речі і складені в шафі, ліжка застелені і охайні. В наявності є продукти харчування, засоби гігієни та дитячі іграшки. В одній із кімнат обладнано місце де дитина може спати, відпочивати і гратися (а.с.46). Довідкою КП «Хотинблагоустрій Хотинської міської ради» від 27.11.2023 року за №115/11/2023 підтверджується, що [PERSON] дійсно перебуває на посаді двірника з 23.11.2023 року (а.с.54). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей складеного 20.11.2013 року за місцем проживання [PERSON] , де під час обстеження комісія дійшла висновку, що житло, яке винаймає [PERSON] за адресою [ADDRESS] за усною домовленістю, має дві кімнати і коридор. У одній із кімнат пічка в аварійному стані тому вся задимлена, у кімнатах є два невеликих ліжка та стіл, шафа у коридорі. Умови для проживання дитини не задовільні, у будинку холодно, немає води, санітарного вузла. Мати перебивається тимчасовими заробітками, не зробила запасу продуктів харчування на зиму, розвивальної зони для дитини немає (а.с.55-61). Разом з тим, вирішуючи питання про допустимість доказів, наданих представником позивача у вигляді DVD диску, суд враховує Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення частини 3 статті 62 Конституції України №12 - рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, в якому зазначено наступне. Згідно з ч. 1, 2 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть встановлюватися лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Враховуючи вищенаведене, та те, що законодавством не передбачено проведення, без попередження про здійснення запису телефонної розмови, аудіофіксування телефонних розмов, то такий аудіозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку. Як наслідок цього суд не має процесуальної можливості встановити, дослідити і перевірити хто і коли здійснював цей аудіозапис, голоси яких осіб (дикторів) на ньому зафіксовано, чи не вносилися до нього будь-які зміни. Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до прояву особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Проте, позивачем не надано суду доказів надання згоди відповідача на здійснення запису розмови, як не надано і будь-яких інших доказів наявності у нього законних підстав втручання у приватне спілкування особи та здійснення звукозапису розмов. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наданий позивачем DVD диск із аудіозаписами розмов, є недопустимим доказом, як такий, що отриманий з порушенням прав і свобод людини і громадянина, гарантованих Конституцією України. Тому, відповідно до положень ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом. Разом з тим, враховуючи вищевикладене судом достовірно встановлено, що відповідачка не здійснює належного догляду відносно свого малолітнього сина [PERSON] , не турбується про нього та не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що свідчить про не належне виконання та ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов`язків. Застосовані норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти, у контексті позбавлення батьківських прав на дитину, вбачається, що це несе у собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід слід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 203/3505/19 зроблено висновок про те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, у відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Мотиви та висновки суду. З аналізу добутих у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачка свідомо не належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, матеріально її не утримує, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не забезпечує базових потреб дитини. [PERSON] , незважаючи на всі заходи вжиті відповідними соціальними службами, не зробила для себе висновків, щодо належного виховання сина та утримання його у відповідних умов, які б забезпечили нормальний фізичний розвиток дитини, не здійснює належного догляду за сином, з часу відібрання дитини, не вчинила жодних дій для налагодження відносин із ним, не спілкувалася з сином, не проявляла жодної зацікавленості у його подальшій долі, не приймає участі у вихованні сина, тому всі ці дії негативно позначаються на психологічному розвитку дитини, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія вихователя і вихованця) та виявляється у піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачка дійсно свідомо не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню та вихованню її дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази вказаних висновків суду не спростовують. Позивачем надані беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування [PERSON] своїми обов`язками, які б свідчать про злісне ухилення нею від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не здійснювала жодних дій, які б могли свідчити про виявлення материнського піклування до дитини; після відібрання дитини, відповідачка так і не проявила уваги до дитини, не вчинила будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток сина, його виховання, тобто продовжує злісно ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини. На думку суду, вказана поведінка матері негативно впливає на розвиток дитини, оскільки вона свідомо позбавила дитину своєї уваги, піклування тощо. Таким чином, відповідачка свідомо ухиляється від будь-якої участі у вихованні дитини, а тому наявні підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Крім того,особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітнього сина також підлягають задоволенню. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду і просить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачем у позовній заяві не обґрунтовано визначений ним до стягнення розмір аліментів у розмірі 1/2 частини від доходів відповідача, та можливість останньої сплачувати вказаний розмір аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що 1/4 частина заробітку (доходу) щомісячно є мінімальним гарантом захисту прав дитини, при цьому не становитиме надмірного тягаря для відповідача. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що при зверненні до суду за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав позивачу було задоволено клопотання про відстрочку від сплати судового збору, тому суд вважає, що з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 гривні. Крім того, оскільки позивач за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а всього на загальну суму (2684+1073,60) = 3757 гривень 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial