Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Вимоги позову мотивовано наступним: 26 серпня 2015 року відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області по справі №153/635/15-ц було розірвано шлюб між нею та відповідачем. 06 травня 2015 року відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області по справі №153/636/15-ц було постановлено та стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої спільної доньки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 400 гривень. 20 листопада 2019 року відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області по справі №153/1487/19 було збільшено аліменти та зобов`язано стягувати з відповідача аліменти на утримання спільної доньки в твердій грошовій сумі 1500 гривень. Також суд попередив відповідача про необхідність змінення ставлення до виховання дитини, а органу опіки контролювати виховання неповнолітньої дитини. Відповідно до довідки Ямпільського ВДВС від 04.09.2023 року вих.№13419/22.21-15 вбачається, що у відповідача по виконавчому листу №153/636/15-ц наявна заборгованість на суму 21041,96 гривень. Відповідно до довідки з Ямпільського ВДВС вих.№12911/21.23-25 від 30.08.2023 вбачається, що у відповідача наявна заборгованість на суму 66000 гривень. Батько дитини не приймає участь у вихованні дитини та не цікавиться життям дитини. Відповідно до довідки про склад сім`ї вбачається, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] . Зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, з яким створила сім`ю. Теперішній її чоловік бажає усиновити її доньку, адже відноситься до неї як справжній батько, надає всі соціальні, духовні та матеріальні блага. Також вказала, що відповідно до заяви, яка була підписана власноручно відповідачем вбачається, що відповідач не проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його дитини [PERSON] . Позивач посилається на те, що всі надані нею документи, вказують на те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.На її неодноразові прохання допомагати своїй дитині та хоча б частково приймати участь у вихованні дитини відповідач постійно ігнорував. Постійно повідомляв, що він зайнятий пошуком роботи, співбесідами або говорив, що йому немає часу, адже він планує одружуватись. Вказала, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, а також сам підтверджує той факт, що він не проти позбавлення його батьківських прав. Вважаючи права дитини порушеними позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність представника. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Крім цього, на адресу останнього відомого місця проживання відповідача судова повістка надсилалася рекомендованим поштовим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області 22.11.2023 року за вх.№ 6905 подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, призначення підготовчого засідання, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого 06.02.2016 встановлено, що [INFO] в с.Русава Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , зареєстрована по [ADDRESS] з 26.01.2012 (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в с. Русава Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Із копії рішення Ямпільського районного суду Віннницької області від 26.08.2015 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище [PERSON] залишено « [PERSON] ». Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.05.2015 встановлено, що з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Цекинівка, Ямпільського району, Вінницької області, жителя с.Цекинівка, Ямпільського району, Вінницької області, непрацюючого, стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.04.2015 року.(а.с.11). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.11.2019 встановлено, що позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. У частині позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця село Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого по [ADDRESS] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , - відмовлено. [PERSON] , [INFO] , попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Покладено на орган опіки та піклування Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області контроль за виконанням [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , уродженця село Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року у справі №153/636/15-ц. З [PERSON] , [INFO] , уродженця село Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , стягуються на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року у справі №153/636/15-ц про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, жителя с.Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, непрацюючого, аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.04.2015 - відкликано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця село Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , судовий збір на користь держави у сумі 768 гривень 40 копійок. В іншій частині заявлених вимог - відмовлено. (а.с.12). Із копії довідки про розмір аліментів, не сплачених в твердій грошовій сумі, виданої Ямпільським ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області вих..№13419/22.21-25 від 04.09.2023 встановлено, що станом на 04.09.2023 борг [PERSON] по аліментах становить 21041 гривня 96 копійок.(а.с.15). Із копії довідки про розмір аліментів, не сплачених в твердій грошовій сумі, виданої Ямпільським ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області вих.№12911/22.21-25 від 30.08.2023 встановлено, що станом на 29.08.2023 борг [PERSON] по аліментах становить 66000 гривень. (а.с.16). Із копії довідки завідувача філії НВК с. Русава встановлено, що учениця 4 ласу [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із школою, де вчиться дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до школи приводить і забирає мати.(а.с.17). Із копії довідки про склад сім`ї у житловому приміщенні/будинку, виданої Русавським старостинським округом вих..№03-07.14/360 від 28.08.2023 встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом із чоловіком - [PERSON] , [INFO] , донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] .(а.с.18). Із копії заяви, завіреної приватним нотаріусом Катруком М.В. від 14.12.2017 встановлено, що [PERSON] подав заяву до приватного нотаріуса про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що проживає в с.Русава Ямпільського району Вінницької області.(а.с.19). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 28 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.9). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в с.Русава Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). З висновку органу опіки та піклування Ямпільської міської ради та з копії рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району про затвердження висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав від 11 жовтня 2023 року №319 вбачається, що орган опіки та піклування Ямпільської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.39-41). Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2019 року у справі №739/1957/17-ц. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Постановою КЦС ВС від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст.164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі №404/6391/16-ц (провадження №61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Відповідач [PERSON] не спілкується із донькою, не цікавиться її життям, тобто свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні доньки є недостатньою, що у свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України. У постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії» заява №70879/11 встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасує лише правовий зв`язок між ним та його донькою, підтвердить відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дитиною. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд знаходить підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям доньки, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно доньки, тому суд приходить до висновку, що він свідомо відмовився брати участь в житті своєї дитини. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] є цілком законними і обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд відповідно ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору, у сумі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved