Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

25 травня 2023 року керівник Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області із позовом до відповідача та просить: - припинити громадянці Республіки Білорусь [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424482400:05:001:0111 площею 1,1299 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.07.2018, номер запису про право власності 27110051 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 42133563 від 19.07.2018) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; - припинити громадянці Республіки Білорусь [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424482400:04:003:0191 площею 0,5781 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.07.2018, номер запису про право власності 27108947 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 42132379 від 19.07.2018) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.06.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.07.2023 закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті. Розпорядженням в.о. голови Ріпкинського районного суду № 58 від 25.09.2023, справу передано на розгляд Чернігівському районного суду Чернігівської області. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.10.2023 справа прийнята до провадження, призначено судове засідання. У судове засідання прокурором подано заяву про підтримання позову та про розгляд справи без участі прокурора. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечило, у матеріалах справи мається заява про розгляд справи без участі їх представника, позов просить задовольнити ( а.с. 64) Відповідач в судове засідання не з`явилася, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 80). \~ \~ \~ \~Дій, визначених ст.\~178 ЦПК України\~відповідачем не вчинено. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Ім. Попудренка» в судове засідання явку свого представника не забезпечило, про день та час розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що сторона позивача проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2003 року, зареєстрованого державним нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори Чернігівської області Брусило С.О. в реєстрі за №2721, [PERSON] (громадянка Республіки Білорусь), як спадкоємець майна громадянки [PERSON] , померлої [INFO] , набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільгосппідприємства «Шлях Ілліча» села Грабів Ріпкинського району Чернігівської області розміром 4,36 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю, як члену КСП «Шлях Ілліча» на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії РН № 961941 виданого 08.08.2000 ( а.с. 31). Розпорядженням Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 702 від 23.05.2018, [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), як спадкоємцю сертифікату на право на земельну частку пай серії РН № 961941, надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського вирбництва орієнтовною площею 1,71 га, з яких: 1,13 га - рілля (земельна частка (пай) №4/199) та 0,58 га -сіножаті (земельна частка (пай) №20/1198), на териорії Грабівської сільської ради (за межами населеного пункту), за рахунок земель колишнього КСП "Шлях Ілліча" ( а.с.21). Далі, розпорядженням Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 850 від 18.06.2018 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання їх у власність [PERSON] », затверджено технічну документацію та передано у власність громадянці [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) земельні ділянки з кадастровим номером 7424482400:05:001:0111, площею 1,1299 га - рілля, з кадастровим номером 7424482400:04:003:0191, площею 0,5781 га -сіножаті, розташовані на території Грабівської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колишнього КСП "Шлях Ілліча" ( а.с. 22-23). За інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14-18) встановлено, що наведені об"єкти нерухомого майна (земельні ділянки) на підставі розпорядження Ріпкинської РДА №850 від 18.06.2018 зареєстровані на праві власності за [PERSON] , та передані останньою в оренду ТОВ " ім.Попудренка" за договором оренди землі від 16.07.2018. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із припиненням права власності на земельну ділянку громадянина іноземної держави, який протягом року не здійснив їх відчуження. В даному випадку згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК суд враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 513/444/15-ц (провадження № 61-1390 св 17). Так Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК). Частиною п`ятою статті 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. За змістом частини четвертої статті 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (частини перша та друга статті 145 ЗК України). Частиною першої статті 348 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Суд враховує вимоги вказаних норм права та доходить висновку, що відповідач, як іноземець набула на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом строку встановленого статтею 81 ЗК, а тому вона підлягає конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved