Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

І. Фактичні обставини справи Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог зазначив, що не перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , батьківство позивача підтверджено свідоцтвом про її народження. Як ствердив позивач, дочка [PERSON] проживає з ним за адресою [ADDRESS] . [PERSON] займається вихованням, розвитком [PERSON] , а в цьому йому допомагає його мати [PERSON] , яка є власником будинку в якому проживає позивач з дочкою. Діані створені належні умови для проживання, фізичного та духовного розвитку, дитина перебуває на повному утриманні позивача. Позивач звертався до Нововолинського міського суду за видачею судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку з 20.09.2023 до досягнення дитиною повноліття. Даний судовий наказ був надісланий до Іваничівського районного ВДВС. Мати дитини, [PERSON] , ухилялась та й надалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу, зловживаючи алкогольними напоями, вона шукає собі чоловіків з такими ж уподобаннями. Коли відповідач проживала разом зі позивачем та дочкою, були випадки відсутності її тривалий час (два тижні, 1 місяць). [PERSON] не цікавилась, не турбувалась чи нагодована дочка [PERSON] , як одягнена, чи задоволені її інші потреби, який її фізичний та моральний стан. Своєю негативною поведінкою давала поганий приклад дитині щодо дотримання сімейних цінностей, загальновизнаних суспільством норм поведінки. Позивач намагався зберегти сім`ю, кожен раз розшукував відповідача, повертав її додому, щоб дитина зростала в повній сім`ї, відчувала піклування матері, але змінити поведінку [PERSON] у кращу сторону було неможливо. Після припинення спільного проживання з [PERSON] з осені 2022 року відповідач продовжує вести аморальний спосіб життя, часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, в 2022 році проживала із співмешканцем в орендованій квартирі в сел. Благодатне та намагалась переманити до себе [PERSON] . Зі слів дитини, співмешканець її матері та сама матір постійно випивали і поводились негідно, дитина не бажала жити з матір`ю. На даний час [PERSON] проживає разом з своїм батьком в с. Заставне, від виконання батьківських обов`язків самоусунулась, з дочкою не спілкується, про її фізичний і духовний розвиток не дбає, матеріальної підтримки не надає. Відповідач за останній рік прийшла до дитини один раз - в свій день народження [INFO] , коли [PERSON] була сама дома. [PERSON] з`явилась в нетверезому стані, чіплялась до дитини, шарпала її, порвала на ній спортивну кофту, налякала [PERSON] . Поведінка [PERSON] негативно впливає на сприйняття образу матері дитиною, [PERSON] відчуває моральні страждання і почуття сорому за поведінку матері, спілкування з нею суперечить інтересам, неповнолітньої дитини. Позивач зазначив, що [PERSON] має можливість спілкуватися з дочкою, їй ніколи не створювались і не створюються в даний час перешкоди в побаченнях з дитиною. Навпаки, [PERSON] хотів, щоб між дочкою і її матір`ю були гарні стосунки, не налаштовував дочку проти матері. Розуміючи, що [PERSON] не вистачає материнської любові, ласки, турботи, позивач разом з [PERSON] у вересні 2023 р. їздив до відповідача в с. Заставне, але вона перебувала в нетверезому стані, байдуже сприйняла дочку, її батько висловився, що його дочка не зміниться, що в неї на першому місці алкоголь і чоловіки, а не дитина. Відповідач сама не бажає спілкуватися з [PERSON] та брати участь у її вихованні. Позивач вважає, що поведінка відповідача свідчить про те, що маючи можливість спілкуватися з дочкою, [PERSON] свідомо і умисно нехтує батьківськими обов`язками та не дбає про свою дочку, тобто вона ухилилася від виконання батьківських обов`язків. Також відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , що вбачається з її заяви від 09.10.2023 р., посвідченої нотаріусом, що свідчить про втрату інтересу до дитини. Характеризуючи особу відповідача [PERSON] позивач опирається на рішення Нововолинського міського суду в якому зазначено, що подружнє життя сторін не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, довідку Нововолинського ліцею № 9 управління освіти Нововолинської міської ради в якому зазначено, про участь відповідача у вихованні, навчанні та утриманням дитини. У зв`язку з вищенаведеним позивач вважає, що [PERSON] є не благодійна і спілкування з нею суперечить інтересам неповнолітньої [PERSON] , а тому всі наведені дані свідчать про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не подано. ІІ. Позиції учасників справи Позивач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи 12.12.2023 року без його участі, зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити. (а.с. 64). Ухвалою від 15.11.2023 року, суд постановив визнати явку позивач [PERSON] та відповідача [PERSON] обов`язковою в судове засідання 23.11.2023 для надання особистих пояснень по суті справи. У судовому засіданні 23.11.2023 року [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Додатково ствердив, що його дочка [PERSON] реально боїться свою матір, так як остання неодноразово вчиняла домашнє насильство відносно своєї дочки. [PERSON] за дитиною не доглядала, тижнями могла не перебувати за адресою проживання, були випадки коли дитина залишалася на самоті з співмешканцем (чоловіком) відповідача. [PERSON] повністю забезпечує дочку всім необхідним, зі слів позивача, дитина категорично відмовляється перебувати з [PERSON] . Відповідач регулярно вживає алкогольні напої, гроші витрачає не на дитину, а на спиртне. Все вищезазначене відбувалося з моменту народження дочки. На даний час позивач не спілкується з [PERSON] не знає де остання перебуває. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у ній. Просив позбавити батьківських права [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] . Відповідач в судові засідання не з`являлася, на адресу суду подала заяву про визнання позову, просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 24). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, [PERSON] в судовому засіданні ствердила, дитина [PERSON] проживає з батьком та бабусею за адресою [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя, перебуває в сумнівних компаніях, були випадки вчинення нею домашнього насильства щодо дитини та бабусі дитини. Дитина не перебувала на обліку в службі у справах дітей, однак [PERSON] потрапила в поле зору виконавчого комітету Нововолинської міської ради за інформацією селищного голови, який звертав увагу про невиконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] . З матір`ю дитини проводилася профілактична робота, наголошувалося про ведення здорового способу життя та відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Зі слів дитини та її бабусі, відповідач [PERSON] з ними не проживає, інколи відвідувала дитину за місцем проживання останньої. Службою у справах дітей було здійснено виїзд до місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з метою перевірки умов проживання останньої. При спілкуванні з дитиною, [PERSON] стверджувала, що проживає з бабусею та батьком, її матір часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчиняє конфлікти. Діана підтримує рішення свого батька про позбавлення її матері батьківських прав відносно неї. Все вищезазначене було взято до уваги членами комісії з питань захисту прав дитини та було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 24.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. 15.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.11.2023 року. Також у задоволенні клопотання позивача про витребування справи для огляду в судовому засіданні відмовлено, долучено до матеріалів справи письмові докази надані позивачем. В прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Явку сторін (позивача та відповідача) визнано обов`язковою у наступне судове засідання. Ухвалою від 23.11.2023 року розгляд справи відкладено та визнано обов`язковою явку представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання 12.12.2023 року. В судовому засіданні 12.12.2023 року клопотання позивача задоволено, долучено до матеріалів цивільної справи письмові докази та ухвалено допитати свідків зазначених позивачем у клопотанні. Заслухавши учасників справи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого 24.09.2010 року (а.с. 4). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 31.08.2023 за № 318/20-10 виданої Благодатним старостинським округом, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно заяви засвідченої [PERSON] , приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Волинської області, відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських (материнських) прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до копії заочного рішення від 16.07.2010 року Іваничівського районного суду, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, дитину [PERSON] залишено проживати з батьком (а.с. 7). У даному рішенні, судом встановлено, що сімейне життя у подружжя ( [PERSON] та [PERSON] ) не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями. [PERSON] за поданням Заставненської сільської ради була позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON] , яка залишилася проживати з позивачем ( [PERSON] ) Ще у 2010 році [PERSON] не займалася вихованням та матеріально не забезпечувала свою дитину [PERSON] . Згідно довідки № 65 від 31.08.2023 року виданої Нововолинським ліцеєм № 9 Нововолинської міської ради, [PERSON] навчається у 8-А класі Нововолинського ліцею № 9 Нововолинської міської ради Волинської області (а.с. 8). Відповідно до довідки № 69 від 20.09.2023 року виданої Нововолинським ліцеєм № 9 Нововолинської міської ради, встановлено, що мати дитини [PERSON] не постійно бере участь у навчанні, вихованні та утриманні [PERSON] . За період навчання дочки у закладі успіхами доньки цікавиться дуже рідко, батьківські збори відвідувала час від часу, періодично спілкувалася по телефону з класним керівником. Учениця забезпечена шкільним приладдям, одягом, які, зі слів дитини, купував батько. На час видачі довідки зазначено, що [PERSON] проживає з бабусею та батьком (а.с. 9). Згідно копії судового наказу від 22.09.2023 року, виданого Нововолинським міським судом, наказано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 20 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності [PERSON] , [INFO] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Приватна власність, розмір частки 1. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.02.1980 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки № 9-196/233 від 03.09.2002 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Волинського обласного управління юстиції [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.11.1978 року, однак 20.04.1988 року шлюб було розірвано. 07.11.1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , однак 30.10.2000 року шлюб було розірвано. Згідно висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради №573 від 16.11.2023 року орган опіки та піклування вважає, що є необхідність у позбавленні [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні доцільності позбавлення батьківських прав посилались на обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , думку дитини, яка підтримує позицію батька (позивача), наявної нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а також те, що [PERSON] не зверталася ні до поліції ні до органу опіки та піклування із заявами про створення їй перешкод щодо участі у вихованні дитини (а.с. 49). Відповідно до характеристики № 65/20-04 від 27.11.2023 виданої щодо [PERSON] . Благодатним старостинським округом, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , має двоє дітей, відносно старшої дитини з 2009 року позбавлена батьківських прав, молодша донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS] . За час перебування [PERSON] вела аморальний спосіб життя, стояла на обліку в службі з прав дітей та неодноразово розглядались справи на комісії, як неблагополучна, також зловживала алкогольними напоями, участі у вихованні дитини не приймала та не забезпечувала її матеріально (а.с. 61). Згідно копії відповіді ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинської області № 68/20-04 від 28.11.2023 року встановлено, що 26.10.2023 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 КУпАП, серії ВАВ № 963744 за вчинення насильства в сім`ї відносно [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 62). Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 02.11.2023 року, головним спеціалістом служби у справах дітей - Н. Сидор, інспектором сектору ювенальної превенції Володимирського РВП - Л. Самолюк, поліцейським офіцером громади - В. Циплаковим на підставі ухвали суду від 24.10.2023 року, проведено обстеження житлово- побутових умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У даному акті зазначено, що умови проживання задовільні, на момент відвідування в будинку частково прибрано, наявні необхідні меблі та електро - побутові прилади для вжитку. Для дитини облаштоване місце для спання, одягу та навчання, наявний одяг, взуття, канцелярське приладдя. За даною адресою проживають бабуся - [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, [PERSON] , [INFO] - військовослужбовець ЗС України. [PERSON] , [INFO] , навчається в ліцеї № 9 у 8-А класі. Зі слів дитини, вона проживає з бабусею та батьком, матір [PERSON] інколи відвідує її за місцем проживання. Матір дитини часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння та вчиняла конфлікти, дитина підтримує рішення батька про позбавлення матері батьківських прав. Комісія встановила, що на момент візиту наявні умови для перебування дитини (а.с. 78). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка) показала, що з липня місяця 2023 року взагалі відповідачку [PERSON] за адресою [ADDRESS] не бачила. Знає про випадок, коли відповідачка забрала дитину проживати з собою, кинула чоловіка та пішла жити з іншою особою, однак через декілька днів дитина повернулася до батька. Дитина на даний час проживає з бабусею. Відповідачка дитині не допомагає, зловживає алкогольними напоями, на день народження [PERSON] вона відповідачки не бачила. Зі слів позивача, знає, що відповідач [PERSON] вчиняла домашнє насильство відносно дочки [PERSON] та її бабусі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - бабуся малолітньої дитини [PERSON] , ствердила, що відповідач проживає де хоче, проживає з невідомими чоловіками, зловживає спиртними напоями весь час, ще раніше її син, позивач [PERSON] повертав її (відповідача) до сім`ї, однак безрезультатно. У січні 2023 року відповідач забрала дитину, однак [PERSON] просилася додому до батька та повернулася до них. Дитина [PERSON] весь час проживає з бабусею та батьком. 22.10.2023 та 23.10.2023 року відповідачка [PERSON] прийшла до них за своїми речами, була п`яна, вчинила домашнє насильство, з приводу чого вона викликала працівників поліції. На даний час знає, що відповідач проживає у с. Заставному в будинку батьків. Також був випадок - 12 червня 2023 року відповідач приходила до дитини та шарпала її за одяг. На даний момент утримує та забезпечує всім необхідним [PERSON] , батько дитини. Відповідачка дитину не відвідує, не утримує, зловживає алкогольними напоями та життям дитини не цікавиться. V. Застосоване судом законодавство У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). VІ. Висновки Суду Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В даних правовідносинах, для суду є безспірним, що при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. Однак, з іншої сторони обов`язковому дослідженню судом підлягає питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому «якнайкращих інтересів дитини» (статті 1, 9 Конвенції про права дитини (далі Конвенція)). Встановлюючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в ст. 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. В даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейним кодексом України (статті 164-167). В ході розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем, а навпаки, остання визнала позов про позбавлення її батьківських прав, що вона ухиляється від участі у вихованні дочки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків. Таке, виходячи із положень статей 164-167 СК України, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В даному випадку, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. Суд знаходить підставним, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» малолітньої дитини [PERSON] . В даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані. В цій ситуації суд зобов`язаний дослідити найважливіше і найскладніше питання: наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини, без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Суд виходить з того, що на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо малолітньої дитини є крайнім заходом впливу. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Оцінюючи можливість забезпечення якнайкращих інтересів дитини, в даній справі суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками. Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, поведінка відповідачки, суд розцінює як ухилення від виховання нею дитини, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є правовою підставою можливості позбавлення батьківських прав. В ситуації, що розглядається судом береться до уваги те, що дитина проживає з бабусею та батьком за адресою [ADDRESS] . Вихованням дитини займається її бабуся (пенсіонер), забезпечує дитину лише батько, позивач [PERSON] , який є військовослужбовцем. Як ствердили свідки у справі та підтверджено письмовими доказами відповідачка з дитиною не проживає вже протягом тривалого періоду часу. Усі свідки та позивач у справі стверджують, що відповідач зловживає алкогольними напоями, письмовими доказами, а саме характеристикою на [PERSON] стверджується, що остання вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, участі у вихованні дитини не приймала. Згідно довідки Нововолинського ліцею № 9, Нововолинської міської ради від 20.09.2023 року за № 69, мати дитини (відповідач) не постійно бере участь у навчанні та вихованні [PERSON] , за період навчання успіхами дочки цікавилася рідко. Відповідно до довідки учениця [PERSON] забезпечена шкільним приладдям, одягом, який купував батько. Не мало важливим є доказ, наданий позивачем, а саме рішення суду ухвалене у 2009 року відповідно до якого відносно відповідача [PERSON] у 2009 році, Іваничівським районним судом вже розглядалася справа про позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Відповідачку було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] та дитину залишено проживати з батьком. Відповідачка, на шлях виправлення не стала. Покази свідків про вчинення відповідачкою домашнього насильства щодо дитини підтверджуються інформацією відділення поліції №1 м.Нововолинськ, які стверджують, що відносно [PERSON] 26.10.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, в тому числі щодо її малолітньої дочки [PERSON] . Дана подія мала місце 23.10.2023 року в [ADDRESS] . Аморальний спосіб життя, перебування на обліку в службі у справах дітей, зловживання спиртними напоями, відсутність забезпечення дитини матеріально та вчинення щодо останньої домашнього насильства, ця вся інформація (характеристика) надана відносно відповідача [PERSON] . Також суд звертає увагу на те, що службою у справах дітей з`ясовувалася думка неповнолітньої [PERSON] щодо позбавлення її матері батьківських прав. Остання ствердила, що її мати часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння, створювала конфлікти. Вона підтримує рішення батька щодо позбавлення її матері батьківських прав. Відповідач подала до суду заяву про визнання позову, просила проводити розгляд справи без її участі, що свідчить про байдужість, не зацікавленість, життям, здоров`ям дитини та подальшою долею [PERSON] . Під час судового розгляду жодним чином не продемонструвала суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною, і в такій ситуації на думку суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні сім`ї. Також, важливим для суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідача, відносини, які склались між нею і дочкою не зміняться в бік розлучення її з дитиною, яка разом з нею не проживає, важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з малолітньою [PERSON] не проживає, так само даний захід не виключає можливості побачення матері із дитиною. Позбавлення батьківських прав відповідача фактично і суттєво не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір`ю та дитиною, яка складається протягом тривалого часу. Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення «якнайкращих інтересів дитини» суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію його прав. Суд наголошує, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] , з наведених вище мотивів та підстав що відповідатиме найкращим інтересам дитини. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач в позовній заяві (а.с. 3 зворот) просив витрати в розмірі сплаченого судового збору залишити за ним, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved