Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Кредитної спілки «КС Володар», в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 201656,30 грн, з яких: 51000 грн неповернутого внеску по Договору №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року, 83151,87 грн несплачених відсотків на внесок по Договору №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року, 184,43 грн 3% річних на суму неповернутого внеску по Договору №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року, 67320 грн пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» на суму неповернутого внеску до Договору №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року, а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №ДВ-446 «Гарант квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого член Кредитної спілки протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання договору, зобов`язується внести внесок у розмірі 11000,00 грн з урахуванням положень п. 2.1.3 договору, а Кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену Кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не пізніше 16 березня 2017 року, що становить 42 місяці. 21 березня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір до договору № ДВ-446 від 21.03.2016 року, відповідно до якого сторони підтверджують збільшення депозитного внеску члена Кредитної спілки на суму 40 000 грн. Загальна сума внеску за Договором № ДВ-446 становить 51 000 гривень. Згідно п.п. 2.2, 2.3 Договору № ДВ-446, Кредитна спілка на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісяця нараховує 27% річних. Відсотки на внесок нараховуються один раз на місяць на фактичну суму внеску (з урахуванням зміни його розміру) за фактичну кількість днів використання Кредитною спілкою внеску. Відповідно до пункту 2.8 Договору № ДВ-446 член Кредитної спілки не вимагав повернення суми строкового внеску у зв`язку з закінченням строку, встановленого Договором № ДВ-446 відповідно цей Договір вважається продовженим на умовах внеску до запитання (на вимогу). 10 вересня 2021 року позивачем на адресу Кредитної спілки направлено лист-вимогу про повернення внеску на суму 51 000 грн та виплату відсотків, нарахованих відповідно до умов Договору №ДВ-446. Однак вимоги відповідачем не було виконано. За період з 17 вересня 2013 року по 25 вересня 2021 року на внесок 11000 грн нараховані відсотки (27% річних) на загальну суму 23 760,04 грн. За період з 21 березня 2016 року по 25 вересня 2021 року на внесок 40000 грн нараховані відсотки (27% річних) на загальну суму 59 391,83 грн. Між сторонами на підставі укладеного договору виникли зобов`язання, за якими позивач вніс грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути разом з нарахованими відсотками у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням по виплаті коштів відповідно до умов договору, відповідач їх належним чином не виконав. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором по залученню внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитні рахунки не виконав, а нього на користь позивача необхідно стягнути 201656,30 грн, з яких 51000 грн неповернутого внеску за договором №ДВ-446; 83151,87 грн несплачених відсотків на внесок по Договору №ДВ-446, 184,43 грн - 3% річних на суму неповернутого внеску, 67320 грн пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2022 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено на адресу місцезнаходження відповідача. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №6104504602402, рекомендований лист з додатками було вручено відповідачеві 31 липня 2023 року. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між Кредитною спілкою «КС Володар» та [PERSON] було укладено договір №ДВ-446 «Гарант квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п.1.1 договору член Кредитної спілки протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання договору зобов`язується внести внесок у розмірі 11000 грн, а Кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом Кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не пізніше 16 березня 2017 року, що становить 42 місяці. На виконання умов договору договору №ДВ-446 «Гарант квартал» від 16 вересня 2013 року внесено кошти у розмірі 11000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового ордеру №1 від 16 вересня 2013 року, виданої КС «КС Володар». 21 березня 2016 року між Кредитною спілкою «КС Володар» та [PERSON] було укладено додатковий договір до договору «Гарант квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року, яким було збільшено депозитний внесок члена Кредитної спілки на суму 40000 грн. Загальна сума внеску за договором становить 51000 грн. На виконання умов Додаткового договору позивачем внесено кошти у розмірі 40000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового ордеру №2 від 21 березня 2016 року, виданої кредитною спілкою «КС Володар» та довідкою КМ «КС Володар», виданою [PERSON] , відповідно до якої грошові кошти в умі 40000 грн зараховано на депозитний рахунок. Згідно ст.19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів та облігацій міжнародних фінансових організацій, що розміщуються на території України; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Майно кредитної спілки є її власністю. Кредитна спілка володіє, користується та розпоряджається належним їй майном відповідно до закону та свого статуту. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (абз.3 ч. 2 ст. 23 Закону). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Пунктом 3.4.1 Договору передбачено, що член кредитної спілки має право забрати внесений за даним Договором внесок повністю в порядку визначеному даним Договором, за умови відсутності у члена Кредитної спілки грошових зобов`язань перед Кредитною спілкою за іншими договорами. Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 10 вересня 2021 року позивачем було надіслано Кредитній спілці лист-вимогу про повернення внеску на суму 51000 грн та виплату відсотків, нарахованих відповідно до умов договору «ДВ-446 від 16 вересня 2013 року. Проте Кредитна спілка «КС Володар» у встановлений договором строк не здійснила повернення позивачу внеску згідно графіку та не сплатила відсотки, у результаті чого утворилася заборгованість, яка складається основної суми внеску - 51000 грн та нарахованих відсотків - у сумі 83151,87 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 184,43 грн 3% річних за період з 25 вересня 2021 року по 08 листопада 2021 року. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми 3 % річних у розмірі 184,43 грн є обґрунтованими і в цій частині позов також підлягає до задоволення (51000 грн х 3% х 44 дні / 365- 184,43 грн). Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 67320 грн пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за період з 25 вересня 2021 року по 08 листопада 2021 року, суд зазначає наступне. Частиною 3 ст.249 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 753/4351/17 (провадження №61-12603св18) аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 67320 грн пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» на суму неповернутого внеску до Договору №ДВ-446 від 16 вересня 2013 року (51000 х 3% х 44 дні = 67320 грн). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 201656,30 грн заборгованості за договором №ДВ-446 «Гарант квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 16 вересня 2013 року, яка складається з основної суми внеску - 51000 грн, нарахованих відсотків у сумі 83151,87 грн, 3 % річних у розмірі 184,43 грн та 67320 грн пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1343,36 грн.

Outcome: approved