Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

01 вересня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 22 лютого 2022 року вона уклала шлюб із відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 71. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу неможливо, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Постановленою суддею ухвалою від 06 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, указаних у ньому, просила задовольнити. Зазначила, що причиною розірвання шлюбу є образи зі сторони відповідача, застосування ним фізичної сили до неї. Вказала, що почуття любові та поваги втрачено, сторони проживають окремо, з 24 липня 2023 року спільного господарства не ведуть. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив шлюб на час розгляду справи не розривати, оскільки не вирішено питання щодо виховання спільної дитини сторін. Визнав, що сторони не проживають з червня-липня 2023 року, почуття любові до позивача у нього немає внаслідок постійних сварок. Вказав, що фізичного насилля до позивача не застосував і саме позивач та її теперішній співмешканець погрожують йому. Підставою невизнання ним позову є саме вирішення питання щодо долі спільної дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 22 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис за № 71 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Сторонами фактично визнано, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, ними втрачено почуття любові один до одного, припинено шлюбно-сімейні відносини та відсутнє бажання їх поновити, а збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться з червня-липня 2023 року. За ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, ураховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Посилання відповідача на неможливість розірвання шлюбу через не вирішення питання щодо виховання спільної дитини суд не приймає до уваги, як належну підставу для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу, оскільки питання щодо виховання дитини, з огляду на предмет та підстави позову, не входить до предмету доказування у цій справі та підлягає вирішенню окремо. Посилання позивача про застосування фізичного насильства з боку відповідача суд відхиляє як безпідставні, з огляду на не підтвердження їх доказами, поданими в порядку ч. 2, 3 ст. 84 ЦПК України. Таким чином, оскільки між сторонами відсутня згода на продовження шлюбно-сімейних відносин один з одним, наявні підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved