Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 268\~400 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. 05.04.2018 року позивача було звільнено, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. За час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивач отримав професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень; ДФА; нейросенсорна приглухуватість. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 12.09.2018 року встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є тривала дія на організм позивача шкідливих факторів під час виконання трудових обов`язків. Крім того, 03.01.2005 року з позивачем на робочому місці стався нещасний випадок. За результатами проведеного розслідування комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. У зв`язку із заподіянням шкоди позивач 01.10.2018 року вперше пройшов огляд МСЕК. За результатами огляду позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60 %, з яких : 30 % - ДФА; 10% - ХОЗЛ; 5 % - туговухість; 15 % - виробнича травма 2005 року. 30.09.2019 року та 22.10.2021 року позивачем пройдені медичні огляди якими встановлено ступінь втрати професійно працездатності 60% та 3 група інвалідності. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, а тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання 268 400 грн. Ухвалою суду від 27.06.2023 року провадження по даній справі було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позов, зазначив що позов визнає частково в розмірі 45 000 грн. В матеріалах\~справи відсутні\~докази про\~настання будь-яких\~аварій на\~підприємстві та/або\~доказів порушення\~норм законодавства\~з охорони\~праці,\~відсутні будь-які\~акти перевірок\~відповідних контролюючих\~органів про\~допущення порушень\~з боку\~відповідача.\~Позивачем не\~надано жодних\~доказів про\~наявність постанови\~чи вироку\~суду про\~притягнення посадових\~осіб відповідача\~до адміністративної\~чи кримінальної\~відповідальності.\~Враховуючи відсутність\~встановлених фактів\~порушення відповідачем\~законодавства про\~охорону праці\~є недоведений\~причинний зв`язок\~між виникненням\~хронічних захворювань\~та діями\~відповідача.\~Сама ж\~важкість,\~небезпечність та\~шкідливість технологічного\~процесу виробництва\~на підприємстві\~відповідача -\~не є\~достатньою та\~самостійною підставою\~для відповідальності\~підприємства у\~вигляді моральної\~шкоди по\~професійному захворюванню\~чи іншому\~ушкодженню здоров`я.\~Позивачем не\~надано доказів\~на підтвердження\~моральної шкоди,\~само згадування\~про фізичні\~та моральні\~страждання в\~позовній заяві\~є недостатнім.\~Крім того,\~відповідно до\~довідки МСЕК\~від 01.10.2018\~року позивачу\~первинно встановлено\~45\~%\~втрати працездатності\~по професійному\~захворюванню,\~та 3\~групу інвалідності\~ безстроково,\~а також\~15\~%\~втрати професійної\~працездатності по\~виробничій травмі\~відповідно до\~акту Н-1\~від 06.01.2005\~року.\~Отже право\~на відшкодування\~моральної шкоди\~виникало у\~позивача до\~01.01.2006\~року,\~до набрання\~чинності ЗУ\~«Про державний\~бюджет України\~на 2006\~рік» так\~і ЗУ\~«Про державний\~бюджет України\~на 2007\~рік»,\~якими було\~зупинено дію\~норм,\~що передбачали\~право потерпілих\~на відшкодування\~моральної шкоди\~та ЗУ\~«Про внесення\~змін до\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування від\~нещасних випадків\~на виробництві\~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності»,\~які передбачали\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди з\~Фонду соцстраху,\~незалежно від\~моменту звернення\~до суду,\~та дати\~ухвалення судового\~рішення.\~ У\~зв`язку з\~чим,\~позивач не\~має права\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~виробничої травми\~за рахунок\~роботодавця по\~виробничій травмі\~до 01.01.2006\~року.\~ В судове засідання представник позивача адвокат Меланчук І.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та без участі позивача, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала частково. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності сторін\~(їх\~представників)\~та без\~фіксування процесу\~технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України\~(ст. 55),\~Цивільному кодексі України\~(ст. 16),\~Цивільному процесуальному кодексу України\~(ст. 4). Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із записами у трудовій книжці [PERSON] працював на підприємстві відповідача. (а.с. 30-35). 05.04.2018 року [PERSON] був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, ч. 2\~ст.40 КЗпП України. За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, згідно акту (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) що стався (сталася) 03.01.2005 року. Комісія прийшла до висновку : скласти акт за формою Н-1. (а.с. 15,16) 06.01.2005 року директором шахти «Самарська» було затверджено акт № 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. (а.с. 17,18) 12.09.2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, яким встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача : тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів, механізмів, засобів індивідуального захисту. (а.с. 20 - 22) Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 053449 від 01.10.2018 року [PERSON] первинно-повторно встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з них: первинно 30%- ДФА; первинно 10 % -ХОЗЛ; первинно 5%- туговухість; первинно 15% - по акту Н-1 № 2 від 06.01.2005 року; повторно 0 % - за актом Н-1 № 38 від 11.12.2006 року. (а.с.9) Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 014384 від 01.10.2018 року [PERSON] встановлена первинно 3 група інвалідності за професійним захворюванням з 28.09.2018 року. (а.с.12) Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 076440 від 30.09.2019 року [PERSON] повторно встановлено 60 % втрати професійної працездатності: 30% - ДФА; 10 % - ХОЗЛ; 5% - туговухість; 15% - по акту Н-1 № 2 від 06.01.2005 року. (а.с. 10) Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 222868 від 30.09.2019 року [PERSON] встановлена повторно 3 група інвалідності за професійним захворюванням з 01.10.2019 року. (а.с. 13) Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 001435 від 22.10.2021 року [PERSON] повторно встановлено 60 % втрати професійної працездатності: 30% - ДФА; 10 % -ХОЗЛ; 5% - туговухість; 15% - по акту Н-1 № 2 від 06.01.2005 року. (а.с. 11) Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 139678 від 22.10.2021 року [PERSON] встановлена повторно 3 група інвалідності за професійним захворюванням з 01.10.2021 року, безстроково. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. (а.с. 14) Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 153 КЗпП України, передбачено, що\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Стаття 173 КЗпП України\~закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пунктами 9, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 (1-рп/2004) визначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, факт спричинення моральної шкоди, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу завданої моральної шкоди з підстав, визначених\~статтею 1167 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~При визначенні\~розміру відшкодування\~моральної шкоди\~суд приймає\~до уваги\~стан здоров`я\~позивача,\~втрату професійної\~працездатності,\~характер професійних\~захворювань та\~їх наслідки\~для здоров`я\~позивача,\~істотність вимушених\~змін в\~життєвих стосунках.\~З урахуванням\~міркувань розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~зважаючи на\~те,\~що розмір\~відшкодування моральної\~шкоди має\~бути не\~більш,\~ніж достатнім\~для розумного\~задоволення потреб\~потерпілої особи\~і не\~повинен призводити\~до її\~збагачення,\~вважає що\~розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди у\~сумі 90\~000\~грн. відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Стосовно відшкодування моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, суд виходить із наступного. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21, при вирішенні питання про оподаткування суми, яка за рішенням суду спрямовується на відшкодування шкоди здоров`ю, підлягає застосуванню податкове законодавство, яке було чинним на момент настання події, яка є підставою для відшкодування шкоди. Згідно підпункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України\~в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається\~дохід у вигляді\~відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано подією, яка відбулася до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. Позивачу первинно встановлено висновком МСЕК ступінь втрати професійної працездатності до 25 травня 2020 року, тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача під час дії попередньої редакції\~Податкового кодексу України,\~тому визначена\~судом сума\~моральної шкоди\~підлягає стягненню\~без відрахування\~податків та\~інших обов`язкових\~платежів. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 900 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial