Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Кіровоградобленерго», яким просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 5 491,40 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в будинку позивача по [ADDRESS] 30.08.2022 року повторилась ситуація з відключенням електроенергії. Вночі з 30.08.2022 року на 31.08.2022 року електропостачання знову було відключено, в результаті чого його холодильник вийшов з ладу. Вказує, що позивачем викликано професійних фахівців, якими проведено діагностику холодильника та встановлено причину поломки: згорів двигун, внаслідок чого потрібен дорогий ремонт. Відповідно були зіпсовані всі продукти, які зберігалися в холодильнику. Неодноразово [PERSON] звертався із заявами щодо добровільного відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди до начальника РЕМ [PERSON] , який у своїх відповідях послався на Закон України «Про ринок електричної енергії» та на постанову НКРЕКП. Вважає, що своїми діями відповідач порушив конституційні права позивача, норми міжнародного права, норми Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. 04.05.2023 року представник Кіровоградської обласної державної адміністрації поштовою кореспонденцією на адресу суду направила письмові пояснення. Згідно ухвали суду від 16.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. В судове засіданні представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору не з`явились, про день та час розгляду повідомлялись. Суд, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Умовами договору визначено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним КСП та КСР, а споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 Договору та інші послуги оператора системи. Звернувшись із даним позовом до суду позивач посилався на порушення його прав як споживача послуг з централізованого електропостачання, наголошує на тому, що в його квартирі вийшов з ладу холодильник внаслідок відключення електроенергії відповідачем, а тому останній має відшкодувати моральну і матеріальну шкоду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги позивачем надано наступні докази: - акт технічного стану №634033 від 03.09.2022 року; - товарний чек від 03.09.2022 року; - рахунок-фактура №634033-01 від 05.09.2022 року; - фіскальний чек від 02.09.2022 року; - фіскальний чек від 19.12.2022 року. Відповідно до акту технічного стану №634033 від 03.09.2022 року в результаті огляду представником сервісного центру - ФОП [PERSON] холодильника Samsung, моделі CD130Q-L1Z2 SJ1 SFR180YC, серійного номеру 1747СССL510188, власником якого є [PERSON] проживаючий за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що вийшов з ладу мотор компресора. Висновок справили фахівці сервісної [PERSON] -керівник, [PERSON] - головний інженер, [PERSON] - інженер: виріб потребує заміни мотору компресора. Загальна вартість робіт складає 4 500 грн. Як вбачається із товарного чеку від 03.09.2022 року вартість вказаної діагностики холодильника самсунг склала 300 грн. 05.09.2022 року директором Левченко Р.М. складено платнику [PERSON] рахунок-фактуру №634033-1, відповідно до якого: виїзд інженера 150 грн., робота по ремонту холодильника із пере заправкою 750 грн., мотор компресор CD130Q-L1Z2 SJ1 3 600 грн. на загальну суму 4 500 грн. Згідно відповіді ПрАТ «Кіровоградобленерго» за вих. 277/05/56 від 09.11.2022 року запропоновано на заяву [PERSON] щодо відшкодування збитків за вх.С-246 від 24.10.2022 року для об`єктивного розгляду вказаної заяви та з`ясування можливих причин виходу з ладу холодильника марки Samsung, модель CD130Q-L1Z2 SJ1 SFR180YC, серійний номер [NUMBER] , забезпечити доступ до квартири по [ADDRESS] , в узгоджений з представниками Товариства час та дату, для аналізу можливих причин недотримання показників якості електричної енергії та огляду зазначеного майна. Начальником Кіровоградського міського РЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» Руденко С. у своїх відповідях наголошено, що попередні спроби узгодити час та дату огляду були безуспішними, у зв`язку з відмовою [PERSON] надати доступ. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор малої системи розподілу - суб`єкт господарювання, що відповідає за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування малої системи розподілу і забезпечення спроможності малої системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії її користувачам з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. 13.11.2018 року НКРЕКП України прийнято постанову № 1416 «Про видачу ПРАТ «КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом», якою Товариству анульовано ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а також видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Кіровоградської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Товариства, та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством). Відповідно до вищевикладеного та статей 45, 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 року ПрАТ «Кіровоградобленерго» здійснює ліцензовану діяльність з надання послуг з розподілу електроенергії на ринку електроенергії. Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. У відповідності до п. 2.1. «Кодексу систем розподілу», затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, технологічне порушення - порушення в роботі обладнання, об`єкта електроенергетики чи енергосистеми в цілому, яке супроводжується відхиленням хоча б одного з експлуатаційних параметрів від гранично допустимих значень, що призвело або може призвести до зниження надійності роботи, пошкодження, виходу з ладу обладнання, зниження параметрів якості та/або припинення електропостачання або створити загрозу життю та здоров`ю людей чи завдати шкоди навколишньому природному середовищу, або пряме пошкодження (відмова в роботі) обладнання із зазначеними наслідками, яке відбулося внаслідок технічних причин або в результаті дій (у тому числі помилкових) персоналу. Відповідно до пп.18 п. 6 Розділу І «Правил виконання оперативних перемикань в електроустановках», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 30.01.2018 року № 77, оперативні перемикання (перемикання) в електроустановках - цілеспрямовані дії оперативного персоналу комутаційними апаратами в схемі електроустановки та (або) перемикаючими пристроями в колахрелейного захисту й автоматики(РЗА) і протиаварійна і режимна (системна) автоматика (ПА), віртуальними перемикачами мікропроцесорних захистів та автоматики, автоматизована система диспетчерського керування (АСДК), засоби диспетчерсько-технологічного керування (ЗДТК) з метою зміни схеми з`єднань електроустановки, режиму роботи або стану устаткування. Згідно п. 10.5.1 та п. 10.5.8 КСР, для попередження порушення сталої роботи об`єднаної енергосистеми України, Товариство має право застосовувати заходи регулювання споживання з метою вимушеного зменшення величини споживання електроенергії та потужності (аварійне розвантаження). Аварійне розвантаження здійснюється за графіками обмеження споживання електричної енергії (ГОЕ), обмеження споживання електричної потужності (ГОП), аварійного відключення споживачів електроенергії (ГАВ), погодинного відключення (ГПВ) та спеціальними графіками аварійних відключень (СГАВ), які складаються відповідно до «Інструкції про складання і застосування графіків обмеження та аварійного відключення споживачів», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 456 від 23.11.2006 року і «Інструкції про складання і застосування графіків погодинного відключення електроенергії», затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 654 від 15.10.2015 року та погоджуються з місцевими органами виконавчої влади. Вказані інструкції є обов`язковими для оператора системи передачі (далі ОСП), регіональних диспетчерських центрів оператора системи передачі (далі РДЦ ОСП), Держенергонагляду, оператора системи розподілу (далі ОСР) і споживачів незалежно від форм власності. 12.09.2022 року за вих. №832/12/40 ПрАТ «Кіровоградобленерго» на письмове звернення від 31.08.2022 року [PERSON] повідомлено, що одним із гарантованих стандартів якості у відповідності з Постановою НКРЕКП №375 від 12.08.2018 року (зі змінами) є кількість перерв в електропостачанні протягом 12 календарних місяців у точці розподілу споживача (тривалістю понад одну годину): для запланованих перерв без попередження споживача та перерв з причин технологічних порушень в електричних мережах ліцензіата у міській місцевості - менше 7; для запланованих перерв із попередженням споживача ( без урахування запланованих перерв в електропостачанні, які виникли внаслідок проведення робіт з капітального ремонту, будівництва, технічного переоснащення, реконструкції, модернізації електричних мереж, якщо виконання таких робіт передбачене інвестиційною програмою ОСР та/або річною програмою ремонтів ОСР, та/або при реалізації договорів приєднання електроустановок споживачів згідно з чинними нормативними документами) - менше 12. Провівши аналіз відключень електропостачання протягом 12 календарних місяців до дати звернення [PERSON] згідно з вимогами підпункту 22 пункту 2.3 глави 2 Порядку забезпечення гарантованих стандартів якості надання послуг та надання компенсації за їх недотримання оператором системи розподілу даної Постанови, персоналом Кіровоградського міського РЕМ були зафіксовані наступні недовготривалі перерви в електропостачанні з причин технологічних порушень: -02.11.2021 року, у період часу з 09:40 по 11:48, по причині відключення фідеру 10 кВ внаслідок пошкодження ділянки КЛ-10 кВ між двома ТП; -22.11.2021 року, у період часу з 10:14 по 12:42, по причині відключення фідеру 10 кВ внаслідок пошкодження ділянки КЛ-10 кВ між двома ТП; 22.12.2021 року, у період часу з 22:03 по 23:08, внаслідок втрати контакту на РБС-1 фази А між 1СШ та 2СШ 0,4 кВ в ЗТП; 23.04.2022 року, у період часу з 15:09 по 17:28, по причині відключення фідеру 10 кВ внаслідок пошкодження ділянки КЛ-10 кВ між двома ТП; -31.08.2022 року, у період часу з 09:42 по 11:59, по причині відключення фідеру 10 кВ внаслідок пошкодження ділянки КЛ-10 кВ між ЦРП та ТП. 29.08.2022 року, у період часу з 14:08 по 15:23, також відбувалась запланована перерва із попередженням споживачів, пов`язана з проведенням планових робіт по технічному обслуговуванню ЗТП. У період з 31.08.2021 року по 31.08.2022 року, спостерігались короткочасні планові перерви, в загальній кількості 4 відключень, тривалістю до 1 години. Після завершення робіт електропостачання було відновлено. Проведений аналіз відключень доводить, що Товариство не порушило гарантований стандарт якості наданні послуг, визначений підпунктом 22 пункту 2.3 глави 2 Постанови НКРЕКП №375 від 12.08.20184 року (зі змінами). Інформацію про відключення, згідно з п. 11.5.6 Кодексу систем розподілу, розміщено у встановлені строки на офіційному сайті Товариства https://www.kiroe.com.ua/ із зазначенням населених пунктів та вулиць, об`єктів, які буде відключено, причини перерви, дати та час) початку перерви (з точністю до години) та її орієнтовної тривалості. Враховуючи вищевикладене, у матеріалах справі відсутні належні, достатні та достовірні докази на підтвердження того, що в ніч з 30.08.2022 року на 31.08.2022 року відбулось відключення електропостачання внаслідок чого було пошкоджено холодильник. При цьому, суд звертає увагу на те, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту придбання ним вказаного у позові холодильника Samsung, моделі CD130Q-L1Z2 SJ1 SFR180YC, серійного номеру 1747СССL510188 та його вартості, зокрема технічного паспорту, гарантійного талону, товарного чеку, а також в обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди не представлено будь-яких доказів проведеної оплати за надані послуги по ремонту холодильника або заміни його іншим. Звернувшись із вказаним позовом до суду позивач не скористався своїм правом та не подав до суду висновок за результатами відповідного експертного дослідження, в ході судового розгляду клопотання про призначення електротехнічної експертизи не заявляв. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту заподіяння йому майнової шкоди внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків та її перебування у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними винними діями відповідача, оскільки сам по собі факт виходу з ладу холодильника не може беззаперечно свідчити про те, що дана подія відбулась з вини відповідача. Зважаючи на те, що позивачем не доведено факт заподіяння йому майнової шкоди з вини відповідача, то відсутні також належні правові підстави для задоволення похідної позовної вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди. Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1 ст.77, ст.79, ст.80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Таким чином, суд розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, приходить до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed