Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

05.10.2023 року представниця позивачки адвокат Сікорська Ірина Станіслаівна звернулася засобами поштового зв`язку до суду із даною позовною заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8728 від 31.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брашацьким Ігором Вікторовичем за заявою відповідача про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором №93995307000 від 29.08.2017 року, укладеним між позивачкою з попереднім прізвищем та АТ «Укрсиббанк», який відповідач придбав на підставі договору факторингу №153 від 15.10.2019 року на суму 19739,71 грн. боргу за період з 15.10.2019 року до 23.07.2020 року, з яких 12220,63 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту та 7519,08 грн. - сума заборгованості за процентами, а також 800,00 грн. - окремо за вчинення виконавчого напису. Підставою звернення до Первомайського міськрайонного суду Харківської області сторона позивача вказала вимоги ч.12 ст.28 ЦПК України щодо можливості подання вказаного позову за місцем його виконання, оскільки позивачка зареєстрована у м. Первомайський Лозівського району Харківської області, що підтверджено судом витягом є Єдиного державного демографічного реєстру. На підставі вказаного виконавчого напису, який відповідач пред`явив до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем 15.10.2020 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER], за яким у вересні та жовтні 2023 року здійснювалися відповідні дії (зміна найменування боржника, арешт коштів, дозвіл на використання арештованих коштів у визначеному розмірі тощо). Ані приватний нотаріус, який видавав виконавчий напис, ані приватний виконавець, який здійснює примусове виконання за оспорюваним виконавчим написом до участі у справі долучені представницею позивачки не були, що є її правом. Зокрема, відносно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Брашацького Ігоря Вікторовича було зазначено, що він відсутній в єдиному реєстрі нотаріусів, яке веде Міністерство юстиції України, тобто не є особою, яка може бути залучена до участі у справі. Щодо приватного виконавця жодних пояснень суду надано не було, хоча виконавче провадження продовжується станом на час звернення до суду. Разом із позовною заявою представниця позивачки надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку заявлених позовних вимог зі згодою на заочний розгляд справи (а.с.14). Ухвалою судді від 23.10.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через недоплату позивачкою судового збору за заявлену нею вимогу у розмірі 0,60 грн., встановлено строк для усунення недоліків, зазначено реквізити для доплати вказаного розміру судового збору, повідомлено позивачку про вказану ухвалу через її представницю адвоката Сікроську І.С. засобами Електронного суду у порядку ч.5 та ч.7 ст.252 ЦПК України (а.с.18). 24.10.2023 року засобами Електронного суду до судді надійшла заява представниці позивачки адвоката Сікроської І.С. про усунення вказаного недоліку з квитанцією про доплату судового збору у визначеному суддею розмірі, чим вимоги ухвали судді від 23.10.2023 року були виконані (а.с.20-21). Після відкриття провадження вказана заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку (а.с.28-30). Ухвалою судді від 30.10.2023 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву та зустрічної позовної заяви, здійснено повідомлення позивачки про вказану ухвалу через її представницю, яку, як і відповідача, про постановлення ухвали повідомлено засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.22-23). Ухвалою суду від 20.11.2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті, здійснений повідомлення сторін та їх представників засобами Електронного суду (а.с.31-32). У судове засідання для розгляду справи по суті учасники провадження не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 і ч.7 ст.272 ЦПК України (а.с.37-40). Враховуючи неявку у судове засідання учасників провадження, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи наявність заяви позивачки, яка просила розглядати справу за її відсутності, належне повідомлення відповідача, у порядку ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, виходячи із наявних матеріалів справи. На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки такий дозвіл надала позивачка та відзив на позовну заяву не надходив. Позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладання шлюбу з [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків)(актовий запис №28)(а.с.7, зворотній бік). 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 8728, яким стягнуто з позивачки на користь відповідача за кредитним договором №9399530700 від 29.08.2017 року, укладеним між позивачкою та АТ «Укрсиббанк», право вимоги за яким перейшли до відповідача за договором факторингу №153 від 15.10.2019 року за період з 15.10.2019 по 23.07.2020 року заборгованість у розмірі 20539,71 грн., а саме сума заборгованості складається з: - заборгованості за сумою кредиту у розмірі 12220,63 грн.; - заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 7519,08 грн.; - - за вчинення виконавчого напису 800,00 грн (а.с.11, зворотній бік). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем було відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі постанови від 15.10.2020 року (а.с.10-11). Вказаною постановою додатково до визначеної суми боргу за виконавчим написом вирішено стягнути з позивачки основну суму винагороди приватного виконавця у розмірі 2053,97 грн. Дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановлює наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України. Згідно статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 87-88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису тобто 31.10.2020 року), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року (п. 87) зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22.02.2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14. Всупереч вище зазначеним нормам законодавства приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович: - без оригіналу нотаріально посвідченого Договору; - без належним чином оформленого розрахунку, що підтверджує безспірну заборгованість позивача за кредитним договором, протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивачки, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017 року, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису. Як зазначено в пункті 95 вище наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та наявності підстав для задоволення позову. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved