Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

07.11.2023 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області позов Фермерського господарства «Юлія» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, про витребування майна у добросовісного набувача задоволено, витребувано у [PERSON] земельну ділянку розміром 2,0 га, кадастровий номер 3521182800:02:000:2122, яка розташована на території Покровської (Котовської) сільської ради на користь Фермерського господарства «Юлія». До закінчення судових дебатів представник позивача повідомив суд про надання в подальшому доказів в підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. 14.11.2023 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Волощука В.В. в якій він просив ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з доказами щодо розміру понесених судових витрат та доказами скерування такої заяви з додатками на адресу відповідача та третіх осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, заявлене клопотання підтримує. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача подав до суду клопотання про відмову в стягненні судових витрат, оскільки позивачем не направлено на адреси інших учасників справи документів, які підтверджують витрати на правову допомогу. Просив провести розгляд у їх відсутності. Неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 с. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін та з урахуванням того, що позов задоволено повністю, а також надання детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правничої допомоги з розрахунком суми судових витрат, додатку №1 до договору про надання правової допомоги, акту прийому надання послуг, квитанції до платіжної інструкції, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Фермерського господарства «Юлія» до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, про витребування майна у добросовісного набувача, яким вирішити питання про судові витрати, та стягнути з [PERSON] на користь Фермерського господарства «Юлія» документально підтверджені судові витрати в сумі 45372 грн. При цьому стороною позивача не надано суду доказів понесення витрат на забезпечення явки експерта [PERSON] в судове засідання в розмірі 890 грн. 66 коп., а тому вказана сума не підлягає стягненню. Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат стороною позивача було подано докази її надсилання разом з додатками іншим учасникам справи, а тому клопотання відповідача про відмову в стягненні судових витрат через неотримання копій документів не заслуговує на увагу.

Outcome: approved