Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю із [PERSON] , який помер [INFO] , більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] та доводився їй хрещеним. Після його смерті заведена спадкова справа №220/2022 від 19 листопада 2022 року в Новосанжарській державній нотаріальній конторі. Нею подана заява про прийняття спадщини, інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з грошових заощаджень. Отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] вона не має можливості, оскільки відстутні документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю. Також заявник зазначає про те, що згідно з витягу з наказу №183 від 13 вересня 2021 року [PERSON] був прийнятий на військову службу за контрактом та призначений наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) на посаду гранатометника [INFO] батальйону охорони військової частини [NUMBER] . [PERSON] загинув [INFO] , його смерть пов`язана із захистом Батьківщини. Зазначає, що [PERSON] був сиротою та її призначено опікуном над малолітнім [PERSON] та визначено місце проживання дитини за адресою: с.Руденківка, Новосанжарського району. З 2010 року [PERSON] та її сім`я проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , він був для неї, як син, вона доглядала та утримувала його. Її, як члена сім`ї, сповіщено про загибель [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання в зоні проведення бойових дій в районі населеного пункту Кутузівка Харківської області в результаті авіаційного ворожого нальоту. Вказує про те, що відносини між нею та [PERSON] були сімейними. Вони вирішували всі побутові питання, як одна родина, займались веденням господарства, у них був спільний бюджет, всі кошти він надсилав їй. Вони планували придбати житловий будинок, щоб проживати разом, машину. [PERSON] їй та її дітям покупав одяг, дрова для опалення будинку, меблі, речі. [PERSON] називав її мамою. Заявниця зазначає про те, що в даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю є необхідним для прийняття нею спадщини після померлого [PERSON] у відповідності до статті 1264 ЦК України. Ухвалою суду від 20.04.2023 року заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних недоліків (а.с.63-65). Ухвалою суду від 01.05.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 30.05.2023 року (а.с. 71). Ухвалою суду від 30.05.2023 року задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів (а.с.96). Ухвалою суду від 06.09.2023 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України (а.с.145-146). Ухвалою суду від 18.10.2023 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.191-192). Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, додатково пояснивши, що [PERSON] проживає в її родині з 2011 року. Він був її похресником й коли в 2010 році у нього померла мати, вона забрала його в свою родину та з того часу він проживав разом з нею та її синами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчався в одному з класі з її сином в Руденківській школі, потім навчався в ПТУ №25 в м.Полтаві. З жовтня 2020 року проходив службу в армії, а в 2021 році уклав контракт на військову службу. Протягом всього часу вони жили як одна сім'я, мали спільний бюджет, спочатку вона його утримувала, а потім й він їй допомагав. Коли він проходив військову службу, вона направляла йому посилки з одягом, ліками та продуктами харчуваня. Він був на зв'язку з нею та в курсі всіх домашніх справ. У відпустку приїжджав до неї. Встановленя факту їй необхідно для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] ,який мав грошові заощадження та мопед. Просила заяву задовольнити. Представник заявника адвокат Євтухова Т.Д. в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві. Заву просила задвольнити. Представник заінтересованої особи Новосанжарської селищної ради Полтавської області Кондратюк Т.П. в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Він був сиротою, заявник [PERSON] була його опікуном. В подальшому надано заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.167). Заінтересована особа [PERSON] , в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлений належним чином. Раніше надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили закрити провадження у справі (а.с.186). Так до суду було надано клопотання про закриття провадження у справі (а.с.151-154), в якому зазначено про те, що Міноборони вважає, що заява [PERSON] не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута в порядку адміністративного судочинства та провадження у справі підлягає закриттю. Зазначають, що у справі, яка розглядається, необхідно врахувати, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник щодо можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця. Вирішуючи клопотання Міністерства оборони України про закриття провадження у справі, з тих підстав, що заява [PERSON] не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту виключно для отримання спадщини після смерті [PERSON] , про що вона прямо зазначила у своїй заяві у цій справі та наполягала на цьому в судовому засіданні під час розгляду справи. Отже, за своїм предметом та правовими наслідками заявлені вимоги пов`язані з приватно-правовими відносинами заявиці як спадкоємиці щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, а також кола спадкоємців, а отже, не можуть не підлягати вирішенню у порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи зміст заявлених вимог, суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, мету звернення до суду заявниці, а саме: встановлення юридичного факту виключно для отримання спадщини після смерті [PERSON] , та не пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`і військовослужбовця, суд доходить висновку про наявність підстав для розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства, а отже, за встановлених у цій справі обставин, суд не знаходить підстав для закриття провадження у справі. Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першо судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі №552/4291/22 (провадженя № 61-6451св23). Суд, вислухавши пояснення у вступному слові заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи Новосанжарської селищної ради Полтавської області, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналіз наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові компоненти: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Так, судом встановлено, що згідно з повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13) батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно з розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації №246 від 23.06.2011 року (а.с.30) надано статус дитини-сироти малолітньому [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] . Визначено місце проживання дитини за адресою опікуна в с.Руденківка Новосанжарського району. Відповідно до довідок виконавчого комітету Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №02-17/1092 від 06.12.2017 року, №02-17/1507 від 18.10.2018 року, №02-14/130 від 29.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , з 06.07.2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25, 26). Згідно з довідкою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради №02-14/892 від 11.11.2022 року, померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , дійсно по день смерті з 06 липня 2011 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.101). Так, згідно з актами обстеження умов проживання від 21.10.2011 року, 17.01.2012 року, 19.09.2018 року, 15.01.2019 року, 22.05.2019 року (а.с.80, 81, 82, 87,88), а також звіту про умови проживання від 15.01.2019 року (а.с.83) вбачається, що [PERSON] проживав в родині заявника за адресою: [ADDRESS] , для його проживання створені задовільні умови, створені умови для навчання, він був забезпечений всім необхідним, між ним та заявником склались родинні відносини. [PERSON] навчався в Руденківській ЗОШ І-ІІІ ступенів, участь у його шкільному житі приймала опікун [PERSON] (а.с. 91). Згідно з рішенням №2 виконавчого комітету Руденківської сільської ради, [PERSON] був взятий на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов (а.с.84). Також той факт, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім'єю, в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що у [PERSON] в 2010 році померла мати та з того часу він став проживати у [PERSON] . Вони жили як одна сім'я, [PERSON] опікувалась ним, займалась вихованням, купувала йому все необхідне. [PERSON] ходив в школу, навчався, [PERSON] приймала участь у його шкільному житті. Він допомагав на городі, по господарству. Іншого житла у нього не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] проживав у [PERSON] з 2010 року після смерті матері та ні в чому не був обмежений, був їй як син. В 2018-2019 роках він пішов служити в армію, а потім проходив військову службу за контрактом. [PERSON] відправляла йому передачі з продуктами, одягом, а він їй телефонував. Коли він став отримувати гроші, він став допомагати їй. Також він допомагав їй на городі та по господарству. Іншого житла він не мав, хотів придбати собі будинок. У нього був мопед. Таким чином, судом встановлено, що з 2011 року, [PERSON] проживав разом з заявником [PERSON] однією сім'єю. У судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] був військовослужбовцем та згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] №183 від 13.09.2021 (а.с.22) солдат строкової служби [PERSON] , гранатометник [INFO] батальйону охорони військової частини [NUMBER] , був прийнятий на військову службу за контрактом та призначений наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 13.09.2021 №148-РС на посаду гранатометника [INFO] батальйону охорони військової частини [NUMBER] . А згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із сповіщення сім`ї загиблого №9 від 09 вересня 2022 року [PERSON] (а.с.110), [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] під час виконання бойового завдання в зоні проведення бойових дій в районі населеного пункту Кутузівка Харківської області в результаті авіаційного ворожого нальоту. Згідно з лікарського свідоцтва про смерть від 09 вересня 2022 року (а.с.28-29) причиною смерті [PERSON] є масивна крововтрата, множинні ушкодження магістральних судин, розтрощення верхніх і нижніх кінцівок, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені вибухами та уламками. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт підтверджується як письмовими доказами, так й та показаннями свідків, а тому заявник [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Так, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Схожі висновки наведені Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17 (провадження № 61-48393св18). Згідно з повідомленням Новосанжарської державної нотаріальної контори від 08.02.2023 року, після померлого [INFO] [PERSON] від 19 листопада 2022 року заведена спадкова справа №220/2022. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.16). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю [PERSON] документів, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.15). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №220/2022 (а.с.100-111), із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася [PERSON] (а.с.100 зворот). Щодо наявності спадкового майна заявницею зазначено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та спадковим майном є грошові заощадження, однак доказів належності грошових заощаджень [PERSON] , надано не було. В судовому засіданні заявниця зазначила, що спадковим майном також є мопед Сузукі, який належав [PERSON] , на підставі талону №000234 на ТЗ Мопед (а.с.93). При цьому в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів щодо зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів за [PERSON] інформація щодо реєстрація вказаного мопеда відсутня (а.с. 117-118). А також [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що спадковим майном є частина будинку [ADDRESS] , який був придбаний [PERSON] та матір`ю [PERSON] [PERSON] у шлюбі, й яку прийняв [PERSON] після смерті матері, оскільки був неповнолітнім. Доказів належності вказаного будинку [PERSON] та (або) [PERSON] надано не було. Щодо наявності інших спадкоємців під час судового розгляду було встановлено, що померлий [PERSON] мав брата [PERSON] . Так, як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 174-175), [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Згідно зі ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.2-4ст.1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Так, на час смерті [PERSON] [INFO] , його брат [PERSON] , який народився [INFO] , й якому виповнилось 13 років, був малолітньою особою, та відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] . При цьому відмови від прийняття спадшини, оформленої відповідно до вимог ст.1273 ЦК України, надано не було, про що зазначив в судовому засіданні законний представник [PERSON] - його батько [PERSON] . Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] є братом померлого спадкодавця [PERSON] і відноситься до спадкоємців другої черги за законом, а також з урахуванням того, що він вважається таким що прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України та відсутності відмови від прийняття спадщини в порядку ст.1273 ЦК України, то згідно ст.1258 ЦК України право на спадщину має саме [PERSON] . Відтак встановлення факту проживання [PERSON] з померлим спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини для прийняття спадщини, про що вказує заявниця [PERSON] у заяві, не призведе до виникнення у неї прав на спадкування, оскільки право на спадщину у неї виникне лише у випадку неприйняття спадщини спадкоємцями першої, другої та третьої черг, чого в даній справі не встановлено, оскільки вважається таким що прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України брат померлого [PERSON] . З огляду на те, що встановлення заявниці факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом, про що неодноразово наголошували заявник та її представник в судовому засіданні, самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання заявника із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для заявниці. Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі №295/190/20 (провадження №61-15467св21) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі №686/19661/20 (провадження №61-11031св22). Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що факт, який просить встановити заявниця в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує для заявниці юридичних наслідків у вигляді отримання права на спадщину за законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed