Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

05 липня 2023 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Духоти Ігоря Вікторовича в інтересах ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.02.2022 ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1042-3120. Відповідно до умов договору № 1042-3120 відповідач отримав кредит у розмірі 4 900, 00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк (обраний позичальником в момент укладання кредитного договору строк користування кредитом протягом якого: 1) може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою; 2) в останній календарний день заявленого строку позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом) 21 день; знижена процентна ставка 2, 00 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього наявна заборгованість станом на 19.06.2023 року у розмірі 34 692, 00 грн., з яких: 4 900,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 29 792, 00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 18.07.2023 року справу було передано за територіальною підсудністю до Тростянецького районного суду Сумської області, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача - [ADDRESS] , знятий з реєстрації 12.07.2018 року. 18.09.2023 року за ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області справу було повернуто до Оболонського районного суду м. Києва, у зв`язку із наданням відповідачем довідки про те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а отже справа підсудна Оболонському районному суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 15.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача в якому він зазначає, що він сумлінно виконував свій обов`язок та вносив чергові платежі, але наразі наявні труднощі через те, що не має стабільного доходу. Окрім того, нарахування 700% відсотків на тіло кредиту є неправомірним та належного розрахунку кредитних зобов`язань від позивача він не отримував. Також вказав, що застосовував досудові методи врегулювання спору, направляв листи до Позивача щодо вимоги отримання інформації стосовно кредитного договору для вирішення питання щодо заборгованості, проте Позивач відповіді не надавав, окрім того [PERSON] направляв скаргу до Національного Банку України через застосування до його із сторони Позивача методів психологічного тиску. В зв`язку з вищевикладеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 04.02.2022 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1042-3120. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, на виконання зазначених вимог, [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор А648 , для підписання кредитного договору 1042-3120 від 04.02.2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4 900, 00 грн.; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 21 день; знижена % ставка 2,00 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідкою №1042-3120 від 04.02.2022 року про перерахування кредитних коштів на суму 4 900, 00 грн. [PERSON] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та допустив заборгованість, яка згідно розрахунку, станом на 19.06.2023 року складає у загальному розмірі 34 692, 00 грн., з яких: 4 900,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 29 792, 00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Водночас, відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Враховуючи встановлені судом правовідносини, зокрема тривалий строк кредитування, слід дійти висновку, що на правовідносини сторін поширюються положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів» у відповідній частині. Так, частиною 1 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Тому, з урахуванням обмежень, визначених статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», до стягнення підлягає сума процентів за користування кредитом у розмірі 9800,00 грн., що складає подвійний розмір кредиту. Водночас, суд відхиляє доводи відповідача про обмеження процентів за користування кредитом строком кредитування 21 день, оскільки сторонами у договорі погоджений загальний строк кредитування 300 днів. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають компенсації витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 901,82 грн.

Outcome: partial