Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Марганецька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно збереженого майна, посилаючись на те, що 12.01.2018 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , як покупцем і [PERSON] , як покупцем укладено два договори купівлі-продажу: 1.Договір купівлі-продажу 3/4 часток нежилого приміщення, кафе « [INFO] » з допоміжними будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 2.Договір купівлі-продажу 3/4 часток приміщення мийки з допоміжними приміщеннями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 06.02.2012 [PERSON] отримала в порядку спадкування наступне майно: 1.1/3 частку приміщення мийки з допоміжними приміщеннями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 2.1/3 часток нежилого приміщення, кафе « [INFO] » з допоміжними будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З вищевикладеного вбачається що з 2012 року [PERSON] користується земельною ділянкою 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. А з 2018 [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі спільно. Земельна ділянка 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі є власністю територіальної громади від імені якої виступає Марганецька міська рада, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 12.10.2021. За весь період користування земельною ділянкою Відповідачі до Марганецької міської ради для укладення Договору оренди земельної ділянки не звертались. Грошові кошти за користування земельною ділянкою не сплачували. Враховуючи викладене вище відповідачі безпідставно зберегли грошові кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Згідно з даними Держгеокадастру нормативно-грошова оцінка земельно ділянки в 2019-2021 роках становила 1 126 861,54 грн. (лист від 18.11.2022 № 3152/299-22). В 2022 році нормативна-грошова оцінка земельної ділянки склала 1 033 118,53 грн. Ставки орендної плати на 2019-2021 роки визначались рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року N° 1209-40/VІІ. Відповідно до п.4.2. Порядку оподаткування платою за землю, затвердженого рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року № 1209-40/VІІ розмір орендної плати за земельні ділянки під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становила 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 8 Порядку оподаткування платою за землю затвердженого рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року № 1209-40/VІІ власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Рішенням Марганецької міської ради № 1571-52 VII від 27.06.2019 затверджено ставки орендної плати на 2020 рік. Розмір орендної плати за земельні ділянки під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становила 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Ставки орендної плати на 2022 рік затверджені рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2021 № 347-24/ VIIІ і для земельних ділянок під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В результаті несплати орендної плати за 2019-2022 роки Відповідачі безпідставно зберегли у себе орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою на загальну суму 450 764,06 грн.. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Марганецької міської ради 450 764,06 грн. за період 2019-2022 рік фактичного користування земельною ділянкою кадастровий номер 1211300000:01:012:0114. Представники позивача - адвокат Сідельникова О.Л. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволення позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позов в якому просила відмовити в задоволенні позову з наступних підстав: Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 р. у підрозділі 10 розділу XX Кодексу п. 69.14 доповнено таким змістом - тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Відповідно до Наказу Мінінтеграції № 75 від 25.04.2022 р. Марганецька міська територіальна громада входить до переліку територій, на яких ведуться бойові дії. Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач заявив до стягнення період з 2019-2022 рр., що з огляду на викладене, суперечить положенням п. 69.14 підр. 10 розд. XX Податкового кодексу України і є протиправним. Зазначає, що позивач, як орган місцевого самоврядування провів розрахунок позовних вимог не на підставах, передбачених законами України, що є порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України. Крім того зазначила, що вона зареєстрована, як Фізична особа-підприемець і здійснює господарську діяльність на спірній земельній ділянці у тому числі за кодом КВЕД 45.20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів», що включає ремонт запчастин автотранспортних засобів, миття, полірування тощо. Зазначена інформація знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і не потребує доказування. На час розгляду справи її підприємницька діяльність не припинена. Цільове призначення спірної земельної ділянки - «Будівництво та обслуговування будівель торгівлі» виключає можливість використання цієї землі фізичною особою, без статусу «підприємець». На спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нежитлової нерухомості, а саме «мийка з допоміжними приміщеннями» тощо. Оскільки факт користування нею земельною ділянкою з метою здійснення підприємницької, діяльності, є підтвердженим, спір повинен розглядатись судом господарської юрисдикції. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило. Представником позивача надано письмові пояснення на відзив, згідно яких, вона просила позов задовольнити у повному обсязі, зазначивши що справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідач [PERSON] не зареєстрований як фізична особа-підприємець. Також, оскільки на сьогоднішній день КМ України не визначено території які мають пільги для цілей підпункту 69.14 підр. 10 розд. ХХ ПК України, то застосовувати пільги неможливо. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2018 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , як покупцем і [PERSON] , як покупцем укладено два договори купівлі-продажу: -Договір купівлі-продажу 3/4 часток нежилого приміщення, кафе « [INFO] » з допоміжними будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. -Договір купівлі-продажу 3/4 часток приміщення мийки з допоміжними приміщеннями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 06.02.2012 [PERSON] отримала в порядку спадкування наступне майно: -1/3 частку приміщення мийки з допоміжними приміщеннями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. -1/3 часток нежилого приміщення, кафе « [INFO] » з допоміжними будівлями, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В результаті укладення даного договору покупці отримали по 3/8 частини нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З вищевикладеного вбачається що з 2012 року [PERSON] користується земельною ділянкою 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. А з 2018 [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі спільно. Земельна ділянка 1211300000:01:012:0114 площею 0,1305 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі є власністю територіальної громади від імені якої виступає Марганецька міська рада, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 12.10.2021. За період користування земельною ділянкою Відповідачі до Марганецької міської ради для укладення Договору оренди земельної ділянки не звертались. Грошові кошти за користування земельною ділянкою не сплачували. Враховуючи викладене вище відповідачі безпідставно зберегли грошові кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Згідно з даними Держгеокадастру нормативно-грошова оцінка земельно ділянки в 2019-2021 роках становила 1 126 861,54 грн. (лист від 18.11.2022 № 3152/299-22). В 2022 році нормативна-грошова оцінка земельної ділянки склала 1 033 118,53 грн. Ставки орендної плати на 2019-2021 роки визначались рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року N° 1209-40/VІІ. Відповідно до п.4.2. Порядку оподаткування платою за землю, затвердженого рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року № 1209-40/VІІ розмір орендної плати за земельні ділянки під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становила 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 8 Порядку оподаткування платою за землю затвердженого рішенням Марганецької міської ради від 21.06.2018 року № 1209-40/VІІ власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Рішенням Марганецької міської ради № 1571-52 VII від 27.06.2019 затверджено ставки орендної плати на 2020 рік. Розмір орендної плати за земельні ділянки під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становила 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Ставки орендної плати на 2022 рік затверджені рішенням Марганецької міської ради від 13.07.2021 № 347-24/ VIIІ і для земельних ділянок під об`єктами торгівлі та громадського харчування з реалізацією алкогольних і тютюнових виробів становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з власників об`єкту нерухомого майна безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. "е" ч. 1 ст. 141 цього Кодексу). За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 Земельного кодексу України). Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц (провадження N 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду від 08.01.2019 у справі N 916/2927/17, від 29.01.2019 у справі N 922/536/18 та у справі N 922/595/18. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п. п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України). Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Приписами абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. З ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі N 920/739/17. При вирішенні даного спору, суд, з урахуванням наданих позивачем доказів, перевіряє, чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути збережені кошти (в розмірі орендної плати), сформованим об`єктом цивільних прав. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 12.06.2019 у справі N 922/902/18. Частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації прав на неї. Зазначені обставини повинні бути підтверджені наявними та допустимими доказами. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі N 912/1188/17, від 21 січня 2019 року у справі N 902/794/17, від 06 лютого 2019 року у справі N 922/587/18, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постановах від 03 квітня 2019 року у справі N 686/18993/17-ц (провадження N 61-48870св18), від 05 листопада 2020 року у справі N 345/1215/18 (провадження N 61-18423св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 184/2049/16-ц (провадження N 61-15578св19), від 17 лютого 2021 року у справі N 686/12328/18 (провадження N 61-13769св20) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/1739/17 (провадження N 12-161гс19). Судом встановлено, що в результаті несплати орендної плати за 2019-2022 роки Відповідачі безпідставно зберегли у себе орендну плату за фактичне користування земельною ділянкою на загальну суму 450 764,06 грн., що підтверджується Розрахунком розміру орендної плати за землю (земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 1211300000:01:012:0114), вказаний розрахунок ніким не оскаржений, є дійсним, тому береться судом за основу (а.с.60). Однак враховуючи, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 р. у підрозділі 10 розділу XX Кодексу п. 69.14 доповнено таким змістом - тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. А відповідно до Наказу Мінінтеграції № 75 від 25.04.2022 р. Марганецька міська територіальна громада входить до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Отже посилання відповідача [PERSON] у відзиві на вказані обставини є такими, що підлягають врахуванню судом. Тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Марганецької міської ради підлягає сума у розмірі 347 452,21 грн. за період з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2022 року, фактичного користування земельною ділянкою кадастровий номер 1211300000:01:012:0114, тобто з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 101417,54 грн + з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 112686,15 грн + з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 112686,15 грн + з 01.01.2022 по 28.02.2022 - 20662,37 грн.. Посилання представника позивача на те, що на сьогоднішній день КМ України не визначено території які мають пільги для цілей підпункту 69.14 підр. 10 розд. ХХ ПК України, то застосовувати пільги неможливо, суд вважає хибними і не бере їх до уваги. Також посилання відповідача у відзиві на те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, не беруться судом до уваги, оскільки відповідач [PERSON] не зареєстрований як фізична особа-підприємець, а також за змістом статей 120 і 125 ЗК України отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах (постанова Великої Палати Верхового Суду від 13 березня 2018 року у справі N 306/2004/15-ц). Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 6761,47 гривень, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (347452,21 грн *100% : 450764,06 грн.), тобто 77,08% від суми сплаченого судового збору, що складає 5211,74 грн. (77,08% х 6761,47 грн.:100%). Отже сплаті підлягає сума судового збору у розмірі 2605 гривень 87 копійок з кожного відповідача.

Outcome: partial