Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьох річного віку. Вимоги мотивує тим, що з 14.11.2004 року по 04.10.2013 вона з відповідачем перебували у шлюбі. Під час укладення шлюбу з відповідачем мала спільне прізвище « [PERSON] », яке в подальшому змінили на « [PERSON] » та « [PERSON] ». [INFO] від даного шлюбу народився син [PERSON] , який на даний час проживає з нею. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.08.2016 відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На теперішній час син досяг повноліття, навчається в Миргородському професійно-технічному училищі №44 в м.Миргороді за спеціальністю «тракторист-машиніст» з денною формою навчання, отримує стипендію в розмірі 1250,00 грн. Термін закінчення навчання 30.06.2024 року. У зв`язку з навчанням син потребує додаткової матеріальної допомоги, витрати на харчування складають 900 грн., кожне водіння вантажного автомобіля потребує 300-500 грн. Додаткових джерел доходу син не має, а відповідач у працездатному віці, непрацездатного батька чи матері на утриманні не має, не є інвалідом, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період навчання сина. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що він на даний час безробітний і не має можливості надавати допомогу синові. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2004 року по 04.10.2013 року, що підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області (а.с.13). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). В період шлюбу позивач та відповідач змінили своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно (а.с.7,9). Згідно копії довідки від 30.10.2023 р. [PERSON] навчається в ПТУ-44 м.Миргорода за спеціальністю «Тракторист-машиніст» на денному відділенні, отримує стипендію в розмірі 1250,00 грн. і знаходиться на неповному державному забезпеченні, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с.16,18). [PERSON] перебуває на денній формі навчання, не має можливості працевлаштуватися, не має самостійного заробітку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Доходів позивача на покриття витрат, пов`язаних з навчанням повнолітнього сина не вистачає, а відповідач не надає матеріальної допомоги. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних- платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27.10.2023 середня заробітна плата [PERSON] становить 6740,26 грн. Як стверджує позивач в позовній заяві, відповідач не є особою з інвалідністю, працездатного віку, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, а тому має змогу надавати утримання повнолітньому сину. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між позивачем та відповідачем не досягнуто. У відповідності із\~ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, зазначені у\~ст.182 СК\~ України та можливість надання утримання другим з батьків. Згідно із положеннями\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є не тільки факт продовження цією особою навчання, а й потреба цієї особи в матеріальній допомозі. Аналогічної правової позиції додержується і Верховний Суд . Так, згідно п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, суд має врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище платника і отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд критично оцінює пояснення відповідача, що жодного доходу він не має, оскільки жодних належних та допустимих доказів цим обставинам суду не подано. Суд враховує, що відповідач є повнолітнім, працездатним чоловіком, не є особою з інвалідністю, має задовільний стан здоров`я. [PERSON] отримує лише стипендію, яка значно нижче прожиткового мінімуму, наявність інших доходів судом не встановлено. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму, враховуючи, що дитина навчається на очній формі навчання та відсутність відомостей щодо матеріального становища відповідача, його заперечень щодо сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/8 частини його доходу до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На переконання суду, аліменти в такому розмірі відповідають критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання [PERSON] свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню сина, який продовжує навчання. Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 536,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial