Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

17.10.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,74 га, яка розташована на території Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є дочкою та спадкоємцем за законом її матері [PERSON] , 1918 року народження, яка померла [INFO] . Від померлої матері позивач прийняла спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Карпець О.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-865 позивач стала власником спадщини-земельної ділянки з кадастровим номером 5322887400:05:001:0077, площею 2,0731 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області. За життя мати позивача [PERSON] була членом КСП «Тишківське», та включена під номером 313 до списку членів цього КСП, які мають право на земельну частку (пай) в КСП «Тишківське» Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що є додатком 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Тишківське» серія ПЛ-17 від 15 травня 1996 року. У процесі розпаювання земель колективної власності КСП «Тишківське» було визначено, що земельна частка (пай), яка була виділена померлій [PERSON] складалася з двох частин площею 2,08 на (земельна ділянка № [NUMBER] ) та площею 0,74 га (земельна ділянка № [NUMBER] ). [PERSON] оформила у власність лише одну земельну ділянку площею 2,07 га. За життя померла [PERSON] , як власник земельних часток (паїв) не оформила документи про право власності на другу земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,74 га. Права на цю ділянку входять до складу спадщини, після померлої [PERSON] для оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку позивач звернулася до нотаріуса. Постановою від 03.10.2023 року державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,74 га, яка розташована в межах Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області після померлої [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. У зв`язку з вищевикладеним позивачу довелося звернутися до суду з позовною заявою. Ухвалою судді від 20.10.2023 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні, призначено підготовчий розгляд справи за участю сторін. Витребувано докази. 01.11.2023 року на адресу суду із Лубенської державної нотаріальної контори до суду на виконання вимог ухвали надійшла копія спадкової справи №191/2014 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 15.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі. Окрім того, під час ухвалення рішення просить врахувати, що в позовні заяві помилково зазначено прізвище спадкодавця « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Представник Лубенської міської ради Полтавської області надіслав заяву про слухання справи за відсутності їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Представник третьої особи державного нотаріуса Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Рішення просили ухвалити на розсуд суду. Суд, заслухавши враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У\~ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами\~Конституції України,\~Цивільного кодексу України,\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (.а.с.44). 01.06.1961 року позивач одружилась з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 01.06.1963 року, виданого Тишківською сільською Радою Лубенського району Полтавської області, актовий запис №9 (а.с.44 з.б.). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2016 року, виданим Виконкомом Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05.05.2014 року державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Карпець О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2-865, [PERSON] , [INFO] отримала у спадок від померлої [PERSON] , 1918 року народження, земельну ділянку площею 2,0731 га з кадастровим номером 5322887400:05:001:0077, розташованої на території Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.9). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5322887400:05:001:0077 площею 2,0731 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Лубенський район на території Тишківської сільської ради (а.с.10-11). Постановою від 03.10.2023 року державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,74 га, яка розташована в межах Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області після померлої [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.12). Відповідно до копії державного акта про право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки 2,07 га з кадастровим номером 5322887400:05:001:0077, яка розташована на території Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.14-15). Відповідно до копії довідки №01 від 20.06.2023 року, виданої виконавчим комітетом Тишківського старостинського округу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, земельна ділянка (пай), яка належала [PERSON] складається з двох ділянок № [NUMBER] площею 2,08 га та № [NUMBER] площею 0,74 га, яка знаходиться на території Тишківського старостинського округу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.16-17). Відповідно до відповіді №434/310-23 від 12.05.2023 року Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області було повідомлено, що у відповідності до даних реєстру других примірників державних актів на право приватної власності на землю та договорів оренди, книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №121530 на підставі розпорядження Лубенської райдержадміністрації від 9 червня 2005 року №162, площею 2,07 га, розташовану на території Тишківської сільської ради Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого за №010555000150 від 16.12.2005 р., кадастровий номер 5322887400:05:001:0077 (а.с.18). Згідно з копією витягу №НВ-9929449772033 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативно грошова оцінка земельної ділянки 5322887400:05:001:0077 становить 49196,20 грн (а.с.19). Ухвалою суду від 20.10.2023 року були витребувані у Державного нотаріуса Лубенської Державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщенко Г.К. копії спадкової справи №191/2014 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Першою Лубенською державною нотаріальною конторою, 05.05.2014 року заведена спадкова справа №191/2014, після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , 05 травня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 03.10.2023 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою від 03.10.2023 року про відмову у вчинені нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,74 га, яка розташована в межах Тишківської сільської ради Лубенського району Полтавської області після померлої [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.65). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів KСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю. Згідно до\~ст.\~1\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, громадяни, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно ст. 41\~Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно п. 1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року\~паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно п. 2\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ч. 3 ст. 152\~ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п. 5\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до\~ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи рай держадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений\~Постановою КМУ від 06.05.2009 року № 439. Згідно приписів\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2\~ст.1220 ЦК України). Згідно\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7\~- Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно пунктів 10\~Постанови\~Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У п.11.\~постанови\~Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. п. 16, 17\~розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п.3.5. роз`яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Із матеріалів справи встановлено, що у процесі розпаювання земель колективної власності КСП «Тишківське» було визначено, що земельна частка (пай), яка була виділена померлій [PERSON] складалася з двох частин площею 2,08 на (земельна ділянка № [NUMBER] ) та площею 0,74 га (земельна ділянка № [NUMBER] ). [PERSON] оформила у власність лише одну земельну ділянку площею 2,07 га. За життя померла [PERSON] , як власник земельних часток (паїв) не оформила документи про право власності на другу земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,74 га. Після смерті [PERSON] у спадкоємця немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно. Так, позивач, виходячи з наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказу Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та\~Закону України «Про нотаріат»\~позбавлена можливості оформити спадщину нотаріально, в зв`язку з чим порушені права підлягають захисту в обраний позивачем спосіб, що відповідає допущеному порушенню. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved