Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненська міська рада про поділ спільного майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги\~ [PERSON] \~ обґрунтовані\~тим,\~що йому\~належить на\~праві власності\~1/2\~частина житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~та спорудами\~в [ADDRESS] \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданого 08\~вересня 2020\~року Другою\~Рівненською державною\~нотаріальною конторою\~за №\~3-317,\~після смерті\~батька [PERSON] .Власником іншої частини житлового будинку, надвірних будівель та споруд за адресою [ADDRESS] є його сестра, відповідач [PERSON] , якій належить 1/2 частина житлового будинку та надвірних будівель на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Рівненською державною нотаріальною конторою 05 серпня 2020 року за №3 -278, після смерті батька [PERSON] . Фактично у кожного співвласника у володінні та розпорядженні знаходяться окремі ізольовані частини домоволодіння з самостійними комунікаціями, а господарські будівлі розташовані на земельній ділянці, частини якої в рівних долях (по 500 кв.м.) розташовані біля ізольованих частин будинковолодіння співвласників. Позивач вказує, що спору між сторонами з приводу порядку користування приміщеннями та надвірними будівлями немає. Але у зв`язку з тим, що не проведений поділ будинковолодіння на окремі частини в натурі та не визначено поштову адресу, виникають незручності з приводу доставки поштової кореспонденції, неможливість проведення реєстрації місця проживання членів сім"ї без згоди відповідача. Окрім того, комунальні платежі по житловому будинку приходять на один рахунок, а відповідач не бажає їх сплачувати, внаслідок чого виникла заборгованість. Подавши до суду уточнену позовну заяву просить суд поділити будинковолодіння [ADDRESS] між сторонами в натурі, відповідно до їх часток у праві власності, виділивши кожному із них частину будинковолодіння відповідно до висновку експерта від 31.08.2023 року №54/23. Крім того, просить встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , на якій розташоване нерухоме майно відповідно до висновку судового експерта від 31.08.2023 року №54/23. Ухвалою суду від 02 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 травня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання 01 грудня 2023 року не з`явилась, в судовому засіданні 24 травня 2023 року позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненської міської ради Єгорова І.С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині встановлення сторонам порядку користування земельною ділянкою в [ADDRESS] , яка перебуває в комунальній власності за варіантами, що запропоновані у висновку судовим експертом за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження від 31.08.2023 року №54/23. Заслухавши виступи сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Костюковою О.О. 08 вересня 2020 року. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Костюковою О.О. 05 серпня 2020 року стверджується належність [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із архівного витягу від 06.01.2023 року №136/01-29/23 з рішення виконавчого комітету Рівненської районної Ради депутатів трудящих від 11 червня 1956 року №290 затверджено рішення виконкому Б-кутської сільської ради депутатів трудящих від 15 травня 1956 року та рішення правління колгоспу ім. Сталіна від 19 травня 1956 року про виділення гр-ну [PERSON] присадибної ділянки площею 0,15 га в межах села Новий-Двір. Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження від 31.08.2023 року №54/23, який міститься в матеріалах цивільної справи, наявна технічна можливість поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в наближених до рівних долях між двома співвласникам, які згідно свідоцтв про право на спадщину за законом мають по 1/2 частині будинковолодіння, та запропоновано варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] між двома співвалсниками у наближених до співвідношення часток: 1/2 та 1/2. Відповідно до вимог ДБН360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень", та враховуючи вимоги Державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" та інші вимоги нормативних документів, наявна технічна можливість надати в користування кожному із співвласників частину земельної ділянки, в рівних площах, враховуючи варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, статтею 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громадяни. Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 2 ст. 358 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пунктом 54 постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, зокрема, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання, подається документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу, виділу частки або об`єднання, крім випадків, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання, у випадку втрати, пошкодження чи псування документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або об`єднання, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, утворене у результаті поділу іншого нерухомого майна чи виділу в натурі частки з іншого нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідне договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане також регламентується ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З постанови Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №б-12цс13 вбачається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожною з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст. 183,358,364,379,380,382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно дозволу №155 Виконкомом Рівненської районної Ради депутатів трудящих Рівненської області дозволено [PERSON] будівництво на земельній ділянці за планом, затвердженим рішенням Виконкому Рівненської райради депутатів трудящих від 9 червня 1956 року № 307. Рішенням № 987 /67 виконкому Рівненської міськради депутатів трудящих від 07 червня 1962 року затверджено право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] за гр. [PERSON] , та видане свідоцтво про право власності на його ім`я Рівненським міським відділом комунального господарства 12 червня 1962 року . Вказане будинковолодіння розташоване в [ADDRESS] на земельній ділянці, площа якого на даний час складає 1000 кв.м. Відповідно до ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Згідно вимог ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача ). Оскільки житловий будинок та надвірні будівлі перейшли у власність позивачу та відповідачу згідно свідоцтв про право на спадщину, до них перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване будинковолодіння . З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності фактично поділене, має окремі входи, використовується сторонами як окремі приміщення, протягом тривалого часу сторони користуються належною їм часткою, однак частини нерухомого майна в окрему одиницю не виділені. Можливість поділу житлового будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та відповідним експертним висновком, а тому заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами по справі та підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved