Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, якою просив розірвати шлюб з відповідачем, укладений 17 жовтня 1981 року про що Малоолександрівським с/р ЗАГС Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №11. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 17 жовтня 1981 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають на даний час вже повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з вересня 2020 року сторони сімейного життя, спільного побуту не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу стало неможливим. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам останнього, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Євгеньєва Л.Д., кожний окремо, позовну заяву підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку; додатково позивач зазначив, що шлюб має лише формальний характер, та строк на примирення неможливий. Відповідач та її представник адвокат Гурський В.С., кожний окремо, у судове засідання повторно не з`явились, належним чином та своєчасно сповіщені про час та місце судового засідання, будь-яких заяв та/ або клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від останніх не надходило. Суд також враховує, що 01 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що подружжя має повнолітніх доньок та чотири онука, спільних друзів, знайомих, звички тощо. Також позивач та відповідач мають у власності Фермерське господарство Агрофірма «Чумак», де є співзасновниками. У подружжя багато спільного та, на погляд відповідача, вони можуть зберегти сім`ю, але для цього потрібен деякий час, у зв`язку із зазначеним, відповідач просила суд надати подружжю строк на примирення терміном 6 місяців. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши доводи позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 жовтня 1981 року про що складено відповідний актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 17 жовтня 1981 року Малоолександрівським с/р РАЦС Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.9,30). У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу подружжя має, на час розгляду справи, повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11,28,29) Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Щодо поданого відповідачем клопотання про надання подружжю строку на примирення, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин, згідно ч.7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Крім того, суд бере до уваги, що після подачі позову до суду минуло більше чотирьох місяців, позивач та відповідач проживають окремо один від одного, мають різні адреси проживання, однак за цей час сторони не примирилися, позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка та/або її представник до суду повторно не з`явились задля обґрунтування своїх заперечень, що свідчить про незацікавленість у ході розгляду справи. У зв`язку з цим суд, виходячи з положень ч.3 ст.13 ЦПК України, коли учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та ч.1 ст. 44 ЦПК України, коли учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається); ч.7 ст.81 ЦПК України про те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, вважає за можливе розглянути вказане клопотання відповідачки про надання строку для примирення за відсутності відповідача та її представника. З часу пред`явлення позову (липень 2023 року) і до розгляду справи по суті, жодною із сторін не надані будь-які докази, які б свідчили, що вони примирилися, проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство, або хоча б вчинення одним з подружжя фактичних дій щодо примирення. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Беручи до уваги заперечення позивача щодо надання строку на примирення, та повторну відсутність відповідача у судовому засіданні, суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при незгоді позивача на примирення та необгрунтуванні відповідачкою необхідності надання такого строку, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із зазначеним, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , без надання подружжю строку для примирення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved