Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

10 травня 2023 р. [PERSON] (далі: заявник) звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою в якій просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є його рідною матір`ю. В обґрунтування вказаних обставин заявник посилався на те, що є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2022р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законом порядок, заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левченко Є.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому відмовлено за необхідності підтвердження родинних відносин між ним та [PERSON] , що і змусило його звернутись до суду. 12.05.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова заява залишена без руху. 15.05.2023 заявником подана заява про усунення недоліків, в якості заінтересованої особи замість Харківської міської ради вказано Пісочинську селищну раду Харківської області. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~24.05.2023\~провадження у\~справівідкрито. У судове засідання заявник, його представник та представник заінтересованої особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представником заявника подана заява про розгляд справи за її відсутності та додаткові документи. Представник заінтересованої особи причину неявки суд не сповістив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, що у відповідності до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного: Громадянка України [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26 червня 2022 року, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. У встановленому законом порядку, після смерті [PERSON] , заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левченко Є.В. із заявою про прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] заявнику відмовлено та роз`яснена необхідність підтвердження родинних відносин між ним та [PERSON] . З метою підтвердження родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , представником заявника - адвокатом Гофельд Г.С. 23.03.2023 направлений адвокатський запит до Державного архіву Житомирської області на отримання відомостей про наявність записів про факт народження [PERSON] , які могли надаватися матір`ю заявника, - [PERSON] . Як вбачається з відповіді Державного архіву Житомирської області за № Д -1404/04 від 03.04.2023, документи Лугинської 8-річної школи, Овруцького молочноконсервного комбінату на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили, а тому надати запитувану інформацію про народження [PERSON] неможливо. З автобіографій\~ [PERSON] ,наданих та завірених державним архівом Харківської області за вих..№ 01-42/Т-2507 від 14.09.2023р. вбачається, що вони написані заявником у різні періоди часу, а саме: 29.09.1975р.,10.01.1977р., 25.10.1979р. При тому в кожній з автобіографій заявник послідовно вказував, своєю матір`ю [PERSON] [INFO] . Водночас, у вищевказаних автобіографіях заявник постійно зазначав місцем народження своєї матері [PERSON] поселок Лугини Лугинського району Житомирської області, а датою народження, - 1928рік, що цілком збігається з даними про дату та місце народження, відображеним у свідоцтві про смерть [PERSON] . Стосовно вказівки заявником в автобіографіях по-батькові матері замість « [PERSON] », - « [PERSON] » надані пояснення щодо запису по-батькові матері заявника в радянський період саме таким чином, відмінним від того, як називали по-батькові [PERSON] рідні та близькі, зокрема і її син, - [PERSON] . Представником також надані суду нотаріально засвідчені пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , особисто знайомих з [PERSON] та заявником тривалий час, а також чисельні сумісні фотографії [PERSON] з заявником. Нотаріально завірених свідченнях [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини постійного родинного спілкування [PERSON] з її сином, - [PERSON] , піклування [PERSON] про мати [PERSON] , теплого родинного ставлення, надання матері повсякчасно допомоги, приділення уваги та проявів постійної глибокої шани. Також свідки пояснили, що у приватному спілкуванні близькі звертались до [PERSON] по-батькові, як « [PERSON] », або « [PERSON] » та причину такого звернення, зумовлену, за поясненнями [PERSON] , розстрілом у 1938 році батька [PERSON] , - [PERSON] , подальшого відображення в документах її по-батькові, як « [PERSON] ». Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36). Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Як визначено у ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини. Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та надав про це відповідні докази. Підстав для суду вважати про наявність спору про право немає. На підставі повної, всебічної оцінки доказів суд вважає факт того, що заявник, - [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , доведеним, а тому заява підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Outcome: approved