Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна Компанія» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 20.12.2017 по 10.01.2023, працюючи на посаді прохідником та гірничим майстром. Був звільнений з товариства за власним бажанням, у зв`язку з переходом на пенсію. У зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу було встановлено, третю групу інвалідності та втрата працездатності, в розмірі 50%. По сукупності захворювань, діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.). Позивач зазначає, що на теперішній час він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває постійний кашель, задуху при помірному фізичному навантаженні, біль за грудиною, головний біль, шум та дзвін у вухах. Вимушений досить часто проходити курс лікування. Змушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та підвищена фізична активність одразу впливають на самопочутті. Захворювання бронхів та легенів приводить до постійного відчуття слабкості, недомагання. Погіршення стану здоров`я впливає на сімейні стосунки, оскільки дружині позивача доводиться піклуватися про чоловіка у періоди загострення хвороби та брати на себе всі обов`язки. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 120 000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також значного погіршення стану здоров`я. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що під час працевлаштування позивач усвідомлював та погоджувався, що під час роботи на підприємстві відповідача буде піддаватися впливу шкідливих факторів.Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Таким чином, позивачем не доведена поведінка відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода. Зазначила, що даний випадок професійного захворювання взято до обліку ТОВ«Шахтобудівельна компанія» виключно на підставі п. 101 «Порядкурозслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань іаварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету МіністрівУкраїни №337 від 17.04.2019, як останнім підприємством вугільноїпромисловості, з яким позивач перебував у трудових відносинах. Представник відповідача вважає, що вимога позивача про стягнення з товариства120 000,00 грн. моральної шкоди не підтверджена належними доказами, а заявлена сума не відповідає вимогам розумності і справедливості. Крім того з відповідачем по справі позивач перебував у трудових відносинах лише з 2017 року. Просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. 04.08.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження звикликом сторін (а.с.40). Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на заявлених вимог наполягав (а.с.37). Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити [PERSON] у заявлених позовних вимогах. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 20.12.2017 по 10.01.2023, працював прохідником та гірничим майстром з повним робочим днем на підземних роботах, був звільнений за власним бажанням наказом від 09.01.2023 № 22-к, у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.13-14). 13.04.2023 за результатами проведеного розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт за формою П-4, яким встановлено: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза загострення, дифузний пневмофіброз. ЛН ІІ ст. (другого ст.), яке виникло, у зв`язку з тим, що [PERSON] працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії та виробничого шуму (а.с. 17). Згідно довідки МСЕК від 26.04.2023 серії 12ААА № 098966 [PERSON] первинно безстроково встановлено 50% втрати працездатності за сукупністю за професійним захворюванням, з них 30% хронічний бронхіт, 20% хронічна с/н приглухуватість та рекомендоване медикаментозне лікування (а.с.23). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України\~«Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 26.04.2023позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 22). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 50% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Внаслідок професійного захворювання позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Що стосується доводів представника відповідача\~про не доведення причинного зв`язку між виникненням хронічних захворювань у [PERSON] та діями відповідача, спростовуються актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 14.04.2022, у пункті 17 якого зазначено обставини виникнення захворювання, а саме:\~недосконалість технологічного процесу, недостатнє забезпечення засобами індивідуального захисту від пилу та шуму (а.с.17). Згідно пункту 18 акту розслідування причинам виникнення хронічного професійного захворювання є: перевищення допустимого вмісту пилу в повітрі робочої зони та перевищення допустимого рівня шуму. Доводи відповідача про те, що доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань позивачем не надано і судом не обґрунтовано, є безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, факт спричинення моральної шкоди позивачу доведено, право на відшкодування моральної шкоди у останнього виникло з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що підтверджується відповідними медичними документами. Висновком МСЕК позивачу встановлено ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку із чим заподіяння моральних страждань є доведеним. Доводи представника відповідача про те, що товариство в повному обсязі виконувало обов`язки щодо забезпечення належних умов праці, спростовується матеріалами справи, оскільки саме негативні показники мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Доказів на спростування наявності шкідливих факторів виробничого середовища на здоров`я позивача відповідачем не надані. Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 50%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Крім того, судом також врахований факт, що [PERSON] працював на різних підприємствах вугільної галузі та в матеріалах справи відсутні відомості про час виникнення та період розвитку хронічного захворювання, а також те що позивач на даному товаристві працював не тривалий час на протязі п`яти років,тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок\~відшкодування моральної шкоди 50\~000 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial