Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що між [PERSON] та АСК «ОМЕГА» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1455838, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «VOLVO S40», д.н.з [NUMBER] . 22.11.2019 року у м.Київі по вул. Райдужній, 37 [PERSON] керуючи автомобілем допустив зіткнення із транспортним засобом «RENAULT», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У момент ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду у справі № 755/19329/19 від 14.01.2020 року та його визнано винним у настанні ДТП. У зв`язку із настанням ДТП у АСК «ОМЕГА» виник обов`язок по відшкодуванню завданих збитків потерпілій особі - а саме: [PERSON] , який є власником транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. [NUMBER] . 04.01.2021 р. на підставі страхового акту № 712-1518ВР, розрахунку страхового відшкодування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 74 530,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 04.01.2021. Також 22.08.2022 року на підставі страхового акту №712-15186С та рішення Господарського суду м. Києва від 08.08.2022 р. позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування АТ «СК «АРКС» у розмірі 23 469,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2066 від 22.08.2022 р. Таким чином, загальна сума виплаченого позивачем страхового відшкодування за збитки, завдані транспортному засобу «RENAULT», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП від 22.11.2019 р. складає 98 000,00 грн. Позивач відшкодував [PERSON] заподіяну внаслідок ДТП шкоду, тому вони на підставі абзацу «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» отримали право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 98 000,00 грн. 16.02.2023 р. позивачем було направлено відповідачу досудову вимогу, у якій повідомили про необхідність сплати в порядку регресу коштів у розмірі 98 000,00 грн., однак відповідач не здійснив оплату до цього часу. На підставі вищевикладеного вони змушені були звернутися до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Ухвалою судді від 22 березня 2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалу суду від 22 березня 2023 року разом з позовною заявою та додатками було направлено на адресу відповідача зазначену у позові, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем АСК «ОМЕГА» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1455838, строк дії якого з 05.09.2019 по 04.01.2020, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «VOLVO S40», д.н.з [NUMBER] . (а.с.7) 22 листопада 2019 року о 21 год. 30 хв. В м. Києві по вул. Райдужній 37, [PERSON] керуючи автомобілем ««VOLVO S40», д.н.з [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з автомобілем «RENAULT», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст 124, ч. 1 ст. 130 КупАП, у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громдян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. 05.03.2020 року АТ «СК «АРКС», який є страховиком потерпілої особи звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX від 20.01.2020 року та умов Договору страхування № 290830а9еба від 29.10.2019 розмір страхового відшкодування склав 121 524,36 грн., яке АТ "СК "АРКС" було сплачено Позивачем страхове відшкодування в розмірі 74 530,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 04.01.2021 року. 08 серпня 2022 року рішенням Господарського суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «АРКС» задоволено. Стягнуто з ПАТ «АСК «ОМЕГА`на користь ПАТ «СК «АРКС» грошові кошти в розмірі 23 469 грн. 40 коп. Згідно платіжного доручення № 2066 від 22 серпня 2022 р. АСК «ОМЕГА» здійснило доплату коштів на користь АТ «СК «АРКС» суму у розмірі 23 469,40 грн. з призначенням платежу страхове відшкодування [PERSON] за договором АО/1455838, акт 712-15186С на підставі рішення суду 910/4405/22 від 08.08.2022 року . Таким чином загальна сума виплаченого позивачем страхового відшкодування за збитки, завдані транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП від 22 листопада 2019 рокускладає 98 000,00 грн. Враховуючи те, що позивач відшкодував АТ «СК «АРКС» заподіяну внаслідок ДТП 22 листопада 2019 року шкоду, то позивач на підставі абц. «а» пунтку 8.1.1 ст. 38 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 98 000,00 грн. 16 лютого 2023 року позивачем було направлено відповідачу вимогу, у якій, запропонували відповідачу вирішити питання в досудовому порядку повідомив про необхідність сплатити в порядке регресу кошти в розмірі 98 000,00 грн., однак відповідач у добровільному порядку завдані збитки не відшкодував. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування. Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 червня 2016 року в справі №6-192цс16, згідно з яким завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України). Таким чином, позивач набув права регресної вимоги до відповідача у відповідності до вищезазначених вимог закону, тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1166,1187,1188,1191,1192 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved