Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернуася в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області 16 вересня 2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, включаючи квартиру [ADDRESS] . Згідно з даними будинкової книги на момент смерті [PERSON] у даній квартирі більше ніхто не проживав та зареєстрований не був. [PERSON] є бабою позивачки по матері. Матір позивачки [PERSON] . У кінці вересня цього року, під час прибирання у вищезазначеній квартирі, серед інших документів баби, позивачка виявила заповіт на своє ім`я, посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С. А. 20 грудня 2002 року та зареєстрований у реєстрі за № 4-3991. Раніше про існування даного заповіту позивачці відомо не було. З метою оформлення спадкових прав за заповітом [PERSON] звернулась до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори. Однак, у прийнятті спадщини їй відмовлено та роз`яснено право звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Необізнаність позивачки про наявність заповіту перешкодила їй вчасно звернутись до нотаріальної контори. Такі причини є поважними і не залежали від її волі (рішення Верховного Суду у справі № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року). Особа, яка не прийняла спадщини в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 сг. 1272 ЦК України. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (відповідні сільські, селищні, міські ради). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а саме: [ADDRESS] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом, які прийняли спадщину, немає, спадкова справа не заводилась. Чоловік спадкодавці - [PERSON] помер [INFO] , дочка - [PERSON] із [PERSON] на момент смерті не проживала, до нотаріальної контори не зверталася, померла [INFO] . Таким чином, належним відповідачем у даній справі є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З причин\~необізнаності про\~існування заповіту,\~ [PERSON] \~просить визначити\~їй додатковий\~строк в\~2\~(два)\~місяці з\~дня набрання\~рішенням суду\~законної сили\~для подання\~до нотаріальної\~контори заяви\~про прийняття\~спадщиниза заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/19004/23, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 20 жовтня 2023 року представник відповідача Тернопільської міської ради подав до суду відзив на позовну заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В його обґрунтування зазначив про те, що як вбачається із змісту позовної заяви. [PERSON] просить додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом терміном в два місяці. Тернопільська міська рада вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим, а тому заперечує проти нього з урахуванням наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини оновлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не подав і вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Виходячи з матеріалів, позивачка посилається на необізнаність наявності заповіту, що не є поважною причиною і незалежно від наявності заповіту спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Також слід зауважити про дату смерті спадкодавця, а саме [INFO] , тобто позивачка сім років не приймала будь-яких дій для прийняття спадщини. У постанові КЦС/ВС від 06 лютого 2018 року у справі 180/1163/16-ц, викладено правову позицію, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З урахуванням матеріалів справи, Тернопільська міська рада приходить до висновку, що немає жодних обґрунтованих підстав для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить відмовити [PERSON] у задоволені позовної заяви до Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини строком у два місяці. 03 листопада 2023 року судом постановлено протокольну ухвалу про залучення до участі в справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першу тернопільську державну нотаріальну контору в якої також запитано інформацію про те, чи заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , та чи складалися [PERSON] заповіти. 17 листопада 2023 року Перша тернопільська державна нотаріальна контора надіслала суду інформацію про те, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заведена, однак від імені спадкодавця посвідчено заповіт Першою тернопільською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-3991, про що також надано Інформаційні довідки. 04 грудня 2023 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче судове засідання з розгляду справи № 607/19004/23 та перейшов до розгляду справи по суті в тому ж складі суду та учасників. Представник позивачки, адвокат Буць О. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Тернопільської місткої ради Черніцький В. Р. просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що спадкоємець не вживав заходів для прийняття спадщини без поважних причин. Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності, по наявних у справі документах. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 червня 1997 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13 червня 1997 року на підставі розпорядження органу приватизації від 06 червня 1997 року, записано у реєстрову книгу № 23141, [PERSON] та [PERSON] дійсно належить за правом спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . 16 листопада 2002 року по реєстру № 4-3657 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою після померлого [PERSON] на його частину квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині [PERSON] , що також вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2002 року, виданого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 988, зареєстровано в реєстрі № 4-3657, на якому начальником міського бюро технічної інвентаризації вчинено реєстраційний напис про реєстрацію частини квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] і записана в реєстрову книгу № 64 за реєстровим № 23191 05 грудня 2002 року. 20 грудня 2002 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт в якому розпорядилася, що належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , а також все інше майно заповіла [PERSON] . 20 грудня 2002 року цей заповіт посвідчено [PERSON] , державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-3991. [INFO] у віці 79 років померла [PERSON] , що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1452. Згідно інформації з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку по [ADDRESS] , за цією адресою на день смерті [PERSON] , остання була зареєстрована одна. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2023 року, виданого повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041565488 від 26 вересня 2023 року, підтверджується реєстрація актового запису про шлюб 06 вересня 1980 року № 892, який складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після одруження носила прізвище [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00041565717 від 26 вересня 2023 року, підтверджено реєстрацію актового запису про народження № 21 від 15 жовтня 1959 року [PERSON] , [INFO] , де батьком дитини зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис № 498, та видано свідоцтво про смерть Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Серія [NUMBER] . [PERSON] усно звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори щодо заведення спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] на що отримала роз`яснення про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно Інформаційних довідок № 74700399, № 74700387зі Спадкового реєстру від 10 листопада 2023 року, які надала Перша тернопільська державна нотаріальна контора, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася; від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчено заповіт Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 20 грудня 2002 року за реєстровим № 4-3991, місце зберігання якого Державний нотаріальний архів Тернопільської області. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 61320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 підтвердив та конкретизував в контексті заповіту правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у справі № 6-1320цс17 (постанова від 23 серпня 2017 року), щодо частини третьої статті 1272 ЦК України, який передбачає, що правила цієї правової норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність особи про існування заповіту, за умови встановлення судом цього факту, є критерієм для застосування частини третьої статті 1272 ЦК України. Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, - об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У постанові від 06 жовтня 2022 року (справа № 309/2047/20) Верховний Суд підтримав вищенаведену позицію та наголосив на тому, що факт наявності копії заповіту, зробленої з його оригіналу, а не дублікату, може бути підставою для сумнівів у тому, що позивач не знав про заповіт, але в силу вимог глави 5 ЦПК України цей сумнів сам по собі не доводить відповідний факт та може бути підставою для відповідного припущення, яке як доказ відповідно до умов частини шостої статті 81 ЦПК України не може бути застосоване. Судами попередніх інстанцій не встановлені обставини, які б однозначно спростували твердження позивача, що він знайшов копію зазначеного заповіту у 2020 році після відповідного звернення до нього нотаріуса. Необізнаність позивачки [PERSON] про існування заповіту, складеного спадкодавцем [PERSON] та посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 20 грудня 2002 року за реєстровим № 4-3991, місце зберігання якого Державний нотаріальний архів Тернопільської області, судом встановлена в ході розгляду виниклого спору та стороною відповідача не спростована. Інших спадкоємців, які б спадкували майно після смерті [PERSON] немає, що слідує з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74700399 від 10 листопада 2023 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що вказує на відсутність у нотаріуса обов`язку перевірити наявність заповіту спадкодавця та вжити заходів щодо повідомлення спадкоємців за заповітом про його існування. Отож, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті із спадкодавцем не проживали та не була обізнана про складений на її користь заповіту. Про існування заповіту [PERSON] дізналася у вересні 2023 року та звернулася до нотаріуса щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак позивачці було роз`яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, що і стало причиною звернення останньої до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд доходить до переконання, що позивачка з поважних причин пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визначення позивачці додаткового строку у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved