Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати, зареєстрований 12 листопада 2019 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те,\~що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Окрім цього, [PERSON] просить після розірвання шлюбу залишити неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] проживати разом з нею. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що 12 листопада 2019 року Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області актовим записом № 59 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2020 року, сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Згідно довідки Дубищенського старостинського округу № 4 Чуднівської міської громади, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою. \~Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України\~визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про\~залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком\~одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання\~про визначення місця проживання дитини. Верховний Суд у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22) вказав, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду при розгляді цієї справи із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення проживати дитини з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував місце проживання дитини, не визначаючи та не змінюючи його. У постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) Верховний Суд зазначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про те, щоб малолітнього сина залишити на проживання з матір`ю, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Відповідач проти доводів позивача щодо фактичного припинення сімейних відносин з позивачем та необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а також враховуючи, що спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній,\~суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України суд\~присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved