Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Справа надійшла з Апостолівського районного суду Дніпропетровської області до Орджонікідзевського міського суду за підсудністю на підставі розпорядження в.о. голови Апостолівського райсуду Л.І.Кодрян у зв?язку з тим, що в районному суді працюють два судді, у яких закінчились повноваження. Ухвалою від 1.09.2023 року справу прийнято до свого провадження. Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України справа є незначної складності, а тому відноситься до малозначних та відповідно до ст.274 ч.1 того ж Кодексу підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження. Судове засідання призначено на 17 жовтня 2023 року о 09.00 годині в приміщенні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з викликом учасників процесу. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. В судове засідання, призначене на 4.12.2023 року о 13.30 год. відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання. Поштовий конверт з надісланим йому судом копії ухвали про відкриття провадження, судовою повісткою про виклик, а також копією позовної заяви та доданими до неї документами за місцем його реєстрації у [ADDRESS] , повернувся з відміткою поштарки: «адресат не проживає». Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З матеріалів справи слідує, що позивач 24.07.2023 року звернулася до Апостолівського райсуду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням адміністративного правопорушення з ціною позову 35780.00 грн., а також відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] , який проживає у сусідній квартирі ( [ADDRESS] листопада 2022 року, будучи у нетверезому стані, з мотивів явної неповаги до суспільства о другій години ночі, коли усі жильці у будинку спали, він, перебуваючи у під?їзді будинку [ADDRESS] , де вони мешкають, безпричинно із хуліганських мотивів вибивав руками та ногами двері її квартири, у якій вона мешкає одна, після чого вийшов у двір і цеглою розбив скло трьох вікон її квартири та пошкодив рами. При цьому він нецензурно висловлювався, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Поліцейські, які прибули за її викликом, припинила протиправні дії відповідача, опитала свідків, склала на нього протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Протокол поліція надіслала до Апостолівського районного суду для розгляду. Позивач зазначила, що відповідач своїми умисними протиправними діями завдав їй майнової шкоди у розмірі 25780.00 грн, а також моральну шкоду, яку вона визначила у розмірі 10000 грн. Правопорушник [PERSON] двічі в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2023 року справа №171/1875/22 про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП була передана за підсудністю до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу. Постановою названого суду від 3.05.2023 року у цій справі гр. [PERSON] визнаний винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення, однак провадження закрив на підставі ч.2 ст. 38 того ж Кодексу у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 16.05.2023 року, відповідач постанову суду не оскаржив. Оскільки суд в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не вирішив питання про відшкодування позивачці майнової шкоди, як це передбачено частиною 1 статті 40 КУпАП, а відповідач [PERSON] своїх вибачень їй не приніс, у досудовому порядку добровільно відшкодувати їй завдану майнову та моральну шкоду не бажає, вона звернулася з цим позовом до суду. Правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. вона не оплатила, відновлювальний ремонт вікон на суму 21977.00 грн не здійснила через відсутність коштів, оскільки вона тимчасово не працює, живе за рахунок підсобного господарства. Просить суд стягнути ці суми з відповідача. Згідно ч.3 ст. 40 того ж Кодексу питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов?язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов?язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 того ж Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вислухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, наданих та досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що позивачем понесено витрати на придбання плити OSB Україна на суму 2740.00 грн., плівки прозорої на суму 235.00 грн., разом на суму 2975.00 грн. (2740.00+235=2975.00). 25.11.2022 р. позивачкою на базі будматеріалів придбано для ремонту дверей піну монтажну універсальну 750 за ціною 212.00 грн., цвяхи будівельні на суму 8.00 грн. Разом 220.00 грн. 4.12.2022 р. у магазині Партнер-1 придбано ручку ліву на вхідні двері замість зламаної відповідачем, за ціною 422.00 грн., а 5.12.22 р. у цьому ж магазині придбано для відновлення лакового покриття вхідних дверей лак Лазурь 0.65 л. горіх Дніпро за ціною 186.00 грн. Крім того, позивач 3.12.2022 року з ФОП [PERSON] уклала попередній письмовий договір №2236 за яким та взяла на себе зобов`язання за умови попередньої оплати виготовити та встановити у квартирі позивача замість пошкоджених трьох вікон з двійними рамами металопластикові склопакети профіль ВДС 5S (кількість виробів: 3 шт., периметр 14.52 м.пог.). Площа замовлення склала 4,3416 м.кв. на суму 21997.00 грн. Разом з раніше придбаними товарами для ремонту пошкодженого майна у розмірі 3803.00 грн остаточна сума завданої шкоди склала 25780.00 грн. (3803.00 + 21977.00 = 25780.00). Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.23 того ж Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, судом встановлено, що внаслідок протиправних публічних дій дій відповідача у стані алкогольного сп`яніння, позивачу заподіяно значної моральної шкоди, оскільки вона вже більше 8 місяців, з яких 3 були зимовими, тобто холодними, вимушена мешкати у квартирі, у якій температура така ж як за вікном. Позивач вимушено змінила свій спосіб життя, цілодобово морально страждає. Згідно ст.264 ЦПК України суд повинен при ухваленні рішення вирішити питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи положення ст.141 того ж Кодексу з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу адвоката, виходячи з наступного. Відповідно до статті 133 того ж Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою та другою статті 137 того ж Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 того ж Кодексу визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 того ж Кодексу для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у справі № 723/3193/19-ц від 23.11.2020 року). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у справі № 734/2313/17 від 19.11.2020 року). На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, позивачем надано оригінал договору, укладеного між адвокатом Галайдюком Ф.І. та [PERSON] від 19.06.2023 року про надання професійної правничої допомоги, оригінал квитанцій до прибуткового касового ордера № 795/23 від 19.06.2023 року про розмір гонорару у 5000.00 грн., який бажає отримати адвокат за надані послуги у вигляді участі у судових засіданнях, аналізу документів та надання усної консультації, збір доказів, складання позовної заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди, заданих умисним пошкодженням майна при вчиненні адміністративного правопорушення тощо. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5000.00 грн., оскільки наявними в матеріалах справи вищевказаними доказами доведено факт надання вищевказаних послуг позивачу, розмір витрат на правову допомогу доведений та документально обґрунтований і відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. З відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1073.60 грн. за вимогу майнового характеру та у розмірі 2684.00 грн. за вимогу немайнового характеру. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved