Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано міським РАЦС міста Мезень Архангельської області 28 червня 1966 року, актовий запис № 319. Вимоги заяви ґрунтуються наступним: батько [PERSON] - [PERSON] та мати - [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] . Місце реєстрації свідоцтва (повторного) про народження Соломбальське районне бюро ЗАЦС міста Архангельськ від 6 липня 1966 року. Шлюб між батьком та матір`ю було укладено міським ЗАГС міста Мезень Архангельської області 28.06.1966 року. Актовий запис № 319. 05 липня 1979 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. В даний час вирішується питання щодо встановлення родинних відносин між [PERSON] та родиною її матері, яка за походженням є полькою, для подальшої легалізації в Республіці Польща, отримання повторного свідоцтва про шлюб матері та батька, але данні про шлюб відсутні у Державному реєстрі актових записів про шлюб, що перешкоджає отриманню повторного свідоцтва. Архіви органів державної реєстрації актів цивільного стану Архангельської області знаходяться на території Росії, тому змушена звернутися до суду щодо встановлення факту шлюбу. Оригінал свідоцтва про шлюб батьків [PERSON] втрачено. Так як, реєстрація батьків здійснена у РСФСР, тож [PERSON] не має можливості отримати повторно свідоцтво про шлюб і змушена звернутися до суду. [PERSON] у судовому засіданні просили суд заяву задовольнити у повному обсязі, наполягаючи та доводячи факт реєстрації шлюбу батьків. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію заявника, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Стаття 315 ЦПК України передбачає встановлення у судовому порядку факту реєстрації шлюбу за умови доведеності того, що шлюб було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які не можливо поновити. За змістом п. 4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження №61-1217св18). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Аналіз змісту ст.315 ЦПК України та наведених роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України дає підстави для висновку, що встановлення факту реєстрації шлюбу можливе виключно у випадку реєстрації такого шлюбу, здійсненої компетентним органом реєстрації актів цивільного стану України у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Отже, встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу органом іноземної держави, цивільне процесуальне законодавство України не передбачає. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 06.07.1966 року повторно. Батько заявника - [PERSON] , мати заявника - [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] . Як зазначено заявником у заяві, шлюб між її батьками було укладено міським ЗАГС міста Мезень Архангельської області 28.06.1966 року, актовий запис № 319, даний факт не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. 05 липня 1979 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, який міститься в матеріалах справи. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] померла. Звертаючись до суду із вказаною заявою, [PERSON] вказувала, що метою, заради якої їй необхідно встановлення факту реєстрації шлюбу батьків, є встановлення родинних відносин між нею та родиною матері, яка за походженням є полькою, для подальшої легалізації в Республіці Польща. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження № 61-434св19), зазначено, що "суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право". Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, заявником під час розгляду вказаної справи, з урахуванням підстав, якими обґрунтовано заяву про встановлення факту реєстрації шлюбу, не доведено, що встановлення цього факту має юридичне значення. Крім того, суд звертає увагу заявника, що згідно копією свідоцтва про її народження в графі національність батьків вказано, що батько та мати за національністю є руськими. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу, оскільки такий факт не створює юридичних прав і обов`язків для заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed