Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29.10.2021 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №А03.00603.008891031. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 69200 грн, зі сплатою 48% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 106780,22 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 26 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На судові засідання 16.08.2023, 02.10.2023, 23.10.2023, 10.11.2023, 30.11.2023 відповідач або його представник не з`явилися без поважних причин. Судом про розгляд справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Від представника відповідача надходили клопотання про відкладення розгляду справи, однак представником не надано доказів неможливості прибути в судове засідання на одну з вказаних дат. Від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак увказані дати представник не виходив на зв`язок для того, щоб взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Відповідно до ст.44 ЦПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення). Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, суд враховує сталу практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 р.), в якому суд констатує, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суду не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача чий ого представника прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням заочного рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.10.2021 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №А03.00603.008891031. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 69200 грн, зі сплатою 48% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав. Матеріалами справи встановлено, що, остання сплата відповідачем по даному кредитному договору здійснена 05.09.2022 року. Станом на 20.06.2023 року, загальна сума заборгованості за кредитом становить 106780,22 грн., яка складається із: 55100,58 грн. - основний борг; 11755,74 грн - прострочений борг; 24003,59 грн - прострочені проценти; 15920,31 грн - строкові проценти. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 20.06.2023. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.05.2023 року направляв відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак останній належним чином не відреагував та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав. Враховуючи вищенаведене, встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість по договору. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. При цьому, від представника відповідача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області, оскільки в кредитному договорі №А03.00603.008891031 не зазначено місце його виконання, а тому вважає, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м.Львова. Відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Відповідно до п.17 договору №А03.00603.008891031, який підписаний відповідачем, сторони підтверджують, що цей договір виконується за місцем знаходження банку: 79008, м.Львів, Галицький район, вул. Валова,11, і у випадку спору між сторонами за цим договором, позов може пред`являтись також за місцем виконання договору. Підписавши вказаний договір, відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитного договору, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач скористався передбаченою ч.8 ст.28 ЦПК України альтернативною підсудністю такої справи та пред`явив позов до Галицького районного суду м. Львова на свій вибір. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Пунктом 37 цієї постанови передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна справа, належить виключно позивачу. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю слід відмовити. Стосовно клопотання представника відповідача про залишення позову без руху у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять розрахунку сум, що стягуються, суд зазначає наступне. Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Як вбачається з матеріалів справи, позивач долучив до позовної заяви виписку по рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідку-розрахунок заборгованості. Законом не визначено обов`язкової форми розрахунку, а тому позивачем надано до суду з позовною заявою розрахунок заборгованості, який позивач вважав надати за потрібне, і який зроблений відповідно до умов кредитного договору та з врахуванням тих коштів, які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору станом на дату звернення до суду. Відтак, позивачем виконано вимоги ст.ст.175, 177 ЦПК України, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху. Більше того, відповідач, ставлячи під сумнів розрахунок заборгованості, який надано AT «Ідея Банк» до суду в цій справі, не надав жодного альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором чи доказів відсутності такої. Відповідач не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved