Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Вест Транс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до кредитного договору №486/07 від 07.08.2007 АТ «Брокбізнесбанк» передав [PERSON] в платне користування кошти в сумі 225\~000 доларів США на строк до 06.08.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13%. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року у цивільній справі №2-7842/11, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 2\~552 956,92 грн. заборгованості за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007 року та 1820 гривень судових витрат. За результатами електронних торгів переможцем торгів за лотом Q39196225275b2879 (право вимоги за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007\~року та договорами забезпечення) стало ТзОВ «Вест Транс». За результатами торгів між ПАТ «Брокбізнесбанком» та ТзОВ «Вест Транс» 22.03.2017\~року укладено договір про відступлення права вимоги №148. За умовами цього договору до ТзОВ «Вест Транс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007 року, що підтверджуються копією договору про відступлення права вимоги №148 від 22.03.2017. Свої зобов`язання [PERSON] не виконала та стягнуті рішенням суду кошти не сплатила, у зв`язку з чим, на підставі положень ст.625 ЦК України, позивач за період з 11.04.2017 по 30.06.2022 року має право на 3% річних у розмірі 152\~656,67 грн., а також інфляційні втрати за період з 11.04.2017 по 31.05.2023 у розмірі 643\~803,78 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на свою користь 643\~803,78 грн. інфляційних втрат, 152\~656,67 грн. 3% річних на загальну суму 796\~460,45 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11.08.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 01.09.2023 на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , який обгрунтовано тим, що позивач неправильно визначив базу нарахування відсотків річних на інфляційних втрат. Позиція ТзОВ «Вест Транс» є неоднозначною щодо припинення зобов`язання [PERSON] у період з 31.03.2018 по 07.06.2021. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.04.2023 по справі №161/11703/22 позов ТзОВ «Вест Транс» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволено частково та стягнуто за частину вказаного періоду у даній справі заборгованість, а з 24.02.2022 по всій території України оголошено воєнний стан, що унеможливлює стягнення процентів річних та інфляційних втрат згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. А тому просила в задоволенні позову відмовити. Представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову, а саме вказав, що просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати за період з 11.04.2017 по 31.05.2019 в сумі 643\~803,78 грн та 3% річних за період 11.04.2017 по 30.06.2019 в сумі 152\~656,67 грн. Перед судовим засіданням представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.4 ст.223, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Вест Транс» укладено договір про відступлення права вимоги №148 від 22.03.2017\~року (а.с. 4). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року у цивільній справі №2-7842/11, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ "Брокбізнесбанк" 2552956,92 грн. заборгованості за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007 року, з яких: 1124649,36 грн. - несплачена основна сума кредиту, 455625,97 грн. прострочений основний борг, 588470,94 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 384210,65 грн. неустойка згідно ст.7 договору та 1820 гривень судових витрат (а.с. 5-6). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №36454602 стосовно примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.11.2011 року у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: АТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «Вест Транс» (а.с. 8). Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України. За вимогами\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно із\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно вимог\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частина друга статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів виконання рішення суду про стягнення боргу, тобто доказів належного виконання грошового зобов`язання, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат обгрунтованими. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Оскільки [PERSON] не виконала грошове зобов`язання, тому вона зобов`язана сплатити ТзОВ «Вест Транс» інфляційні втрати за період з 11.04.2017\~по 31.05.2019 року. За основу при розрахунку суд бере заборгованість, яка стягнута судом саме за тілом кредиту у розмірі 1 580 275,33 грн. (1124649,36 грн. несплачена основна сума кредиту + 455625,97 грн. прострочений основний борг), оскільки, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на договірні відсотки та пеню, які також були стягнуті рішенням суду, чинним законодавством не передбачено. Суд здійснив розрахунок втрат від інфляції з квітня 2017 по травень 2019 року (строк, по який пред`явлено вимогу), зокрема індекс інфляції становив %: квітень 2017 100,9, травень 101.3, червень 2017 -101.6, липень 2017 -100.2, серпень 2017 -99.9, вересень 2017 -102.0, жовтень 2017 - 101.2, листопад 2017 - 100.9, грудень 2017 - 101.0, січень 2018 - 101.5, лютий 2018 -100.9, березень 2018 - 101.1, квітень 2018 - 100.8, травень 2018 - 100.0, червень 2018 - 100.0, липень 2018 - 99.3, серпень 2018 -100.0, вересень 2018 - 101.9, жовтень 2018 - 101.7, листопад 2018 - 101.4, грудень 2018 - 100.8 січень 2019 - 101.0, лютий 2019 - 100.5, березень 2019 - 100.9, квітень 2019 - 101.0, травень 2019 - 100.7. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Відповідно загальний індекс інфляції за цей період з 11.04.2017\~по 31.05.2019\~року склав 125,2 % =(1,094*1,098*1,007)*100% Відповідно сума інфляційних, які [PERSON] зобов?язана сплатити за період з 11.04.2017\~року по 31.05.2019\~року становить: 1\~580 275,33(сума\~боргу) x 1,252 - 1580 275,33 =\~398 229,38 грн. Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення. Отже, за період з 11.04.2017\~року по 30.06.2019\~року - 727 днів сума 3% річних становить:\~94\~426,86 грн= 1\~580 275,33х3х727/365/100 Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з відповідача в користь позивача слід стягнути за період з\~11.04.2017\~по 31.05.2019\~інфляційні втрати в розмірі 398\~229,38\~грн та за період з 11.04.2017\~року по 30.06.2019\~року 3% річних в розмірі 94\~426,86 грн За правилами з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 9\~142,17 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved