Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

22.12.2020 року КП «Кривбасводоканал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, витрат від інфляційних процесів та 3 % річних, в якій просить стягнути з відповідачів борг за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період 01.04.2014-30.11.2020 у розмірі 17266,12 грн., інфляційні витрати у розмірі 437,97 грн., 3% річних у розмірі 274,49 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що позивач надає послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення населенню, зокрема за адресою проживання та реєстрації відповідачів: [ADDRESS] , які зобов`язані здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.04.2014 року по 30.11.2020 року у розмірі 16553,66 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з них суму індексу інфляції у розмірі 437,97 грн., 3% річних у розмірі 274,49 грн., всього на загальну суму 17266,12 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 102 грн. 00 коп. Заочним рішенням суду від 25.10.2021 позов було задоволено. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28,09.2023р. скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи по суті на 07.11.2023р., за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07.11.2023 розгляд справи відкладено на 07.12.2023. 06.12.2023р. представник позивача подав на адресу суду письмові пояснення в яких зазначив, що з твердженнями представника відповідача про те, що [PERSON] не є індивідуальним споживачем, договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення із позивачем не укладала та не є власником чи співвласником квартири за адресою по [ADDRESS] не погоджується, так як обов`язок сплати споживачами комунальних послуг регламентовано низкою законів та нормативно правових актів, а обов`язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг покладено на споживача та зареєстровані чи проживаючі у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Відповідачі не зверталися до КП «Кривбасводоканал» із заявами про тимчасове припинення нарахування плати за наданні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на період тимчасової відсутності відповідачів та жодної інформації, в тому числі, документально підтвердженої, про не проживання за місцем реєстрації не надавали. Щодо строку позовної давності зазначає, що з 12.03.2020р. на території України встановлено карантин та на момент подання позовної заяви до суду (22.12.2020р.), згідно ст. 5 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктами 12-14, а саме: п. 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначенні ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тому вважає, що на момент встановлення карантину на території України, строк позовної давності не сплив, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017р. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами у справі, з урахуванням письмових пояснень від 06.12.2023р. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Штефан Д.Ю. та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнають частково в межах строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦПК України та просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив та відзиву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] , [PERSON] , згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської рацонної у місті ради і особового рахунку № [NUMBER] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто є споживачами послуги централізованого водопостачання та водовідведення, а.с.4,10,11. КП «Кривбасводоканал» щомісячно здійснює централізоване постачання холодної води і водовідведення до житла відповідачів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.04.2014 року по 30.11.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення заборгованість складає 16 553,66 грн. Крім того, позивачем надано розрахунок індексу інфляції у розмірі 437,97 грн., 3% річних у розмірі 274,49 грн. внаслідок несвоєчасної сплати боргу, а.с.4,5,6. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником(співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи відповідача [PERSON] та її представника, про те, що відповідачі договір про надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення не укладали, а матеріали справи не містять доказу укладання даного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Згідно ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до ч.5 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов`язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Згідно пунктів 17, 18, 21 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ч.5 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. КП «Кривбасводоканал» щомісячно здійснюється централізоване постачання холодної води і водовідведення до квартири відповідачів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а тому несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, з послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 01.04.2014р. по 30.11.2020р., за адресою: [ADDRESS] , за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення заборгованість складає 16 553,66 грн. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За змістом статті 625 ЦК України грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. З огляду на те, що відповідачі порушили зобов`язання зі сплати за послуги водопостачання та водовідведення, тому наявні підстави для стягнення боргу з відповідачів на користь позивача. Щодо строку позовної давності суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, тобто позовна давність в даному випадку повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати чергового платежу. Як випливає з наданого КП «Кривбасводоканал» розрахунку заборгованості, відповідачі починаючи з 01.04.2014р. по 31.11.2020р. взагалі не сплачували за надані послуги. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 карантин установлено з 12 березня 2020 на всій території України та в подальшому було продовжено. Оскільки позивач звернувся до суду 22.12.2020, то суд вважає, що клопотання відповідача [PERSON] про застосування позовної давності слід задовольнити та застосувати позовну давність (три роки) до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.04.2014 по 01.04.2017, відмовивши у цій частині в позові через пропуск строку позовної давності. Отже, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку, шляхом стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті за отримані послуги за період з 01.04.2017 по 30.11.2020 в розмірі 8 475,89 грн., 3% річних в розмірі 274,49 грн. та інфляційних витрат в сумі 437,97 грн. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено, що зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102 гривня, тобто по 1051 гривень з кожного.

Outcome: partial