Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

05.07.2023 [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 16.08.2020 він надав позику відповідачу [PERSON] в сумі 27000 грн. готівкою, зі строком повернення до 01 вересня 2022 року, про що останній написав розписку. Крім того відповідач зобов`язувався за користування коштами сплатити проценти у розмірі 5% від суми позики за кожен місяць користування коштами, а також при порушені зобов`язання позики відсоток збільшуватиметься на 5% кожного наступного місяця. Однак свого зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не дотримався, кошти, які були позичені не повернув до обумовленої дати, на телефонні дзвінки не відповідає та всіляко уникає зустрічей з позивачем. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] строків виконання грошових зобов`язань, передбачених договором позики, він зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків згідно розписки від 18.08.2020 в сумі, що станом на 01.07.2022 складає 147150 грн., з яких: 27000\~грн.\~-\~заборгованість за\~позикою; 32400 грн. - заборгованість по процентам (27000 грн. х 5% = 1350 грн. х 24 місяця = 32400); 87750 грн. - заборгованість згідно відсоткової ставки відповідно до розписки від 18.08.2020, яку [PERSON] зобов`язався сплатити за прострочення повернення позики. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики від 16 вересня 2020 року в сумі 147150 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України,\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно п. 1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч. 1\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності ч.2\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст.525 ЦК України,\~зобов`язання повинні виконуватись -на. ежним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст.610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України\~передбачено - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків. Встановлено\~ст.629 ЦКУ\~- договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній нормі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою на б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі\~ст.1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 24 лютого 2016 року №6-50цс16 та Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Договір позики є реальним договором і вважається укладеним з моменту передання грошей. Тобто у даному випадку договір є укладеним і підлягає виконанню позичальником. Згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Визнаючи позов, відповідач [PERSON] фактично підтвердив, обставини викладені позивачем щодо отримання позики та погодився із сумою нарахованих відсотків за користування позикою, у зв`язку з чим суд вважає що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1471,50 грн. та 5000 грн. витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги, що у зв`язку із задоволенням позовної заяви, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved