Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати укладений 13.02.2020 року шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №47. В обґрунтування позову зазначено, що 13.02.2020 року між сторонами був укладений шлюб. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та шлюб, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть з 26.04.2023 року. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Спір щодо поділу спільного майна відсутній. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року цивільну справу №639/4189/23 направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова. 20 вересня 2023 року справа №639/4189/23 надійшла до Ленінського районного суду м.Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2023 року справу розподілено судді Ленінського районного суду м. Харкова Вікторову В.В. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року клопотання відповідачки про надання часу для примирення задоволено, провадження по справі зупинено з наданням сторонам строку терміном\~два тижня для примирення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.12.2023 року провадження по справі поновлено. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 лютого 2020 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №47 (а.с. 4). Спільних дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду через свого представника з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~У відповідності\~ до ст. 113 СК України суд залишає прізвище відповідачки « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За викладених обставин, беручи до уваги, що позовні вимоги позивача було задоволено, проте позивач з власної ініціативи просив покласти на нього судові витрати, суд вважає за необхідне відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням результату вирішення справи, зазначити у резолютивній частині рішення, що судові витрати потрібно покласти на позивача.

Outcome: approved