Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

24 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, тому 03 грудня 2018 року вони розлучилися, син залишився проживати разом із нею. З 2018 року відповідач став проживати окремо від них, займався виключно своїм життям, перестав цікавитися сином, не виявляв жодного бажання займатися його вихованням та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання не надавав. Близько п`яти років вона одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина. Відповідач не дарував подарунків синові ні на День народження, ні на День святого Миколая, а ні на Новий рік. Коли син хворів, батько його не провідував, не цікавився станом його здоров`я та не надавав жодної матеріальної допомоги на лікування.Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить винести рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 07.12.2023 не з`явився, проте 31.10.2023 на електронну адресу суду подав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Стрельчук Л.П. у судовому засіданні підтримала позовну заяву та пояснила, що відповідач [PERSON] не займається і не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина [PERSON] , відмовляється від його утримання та виховання. На даний час дитиною опікується мати, тому комісія з питань захисту прав дитини Чечельницької селищної ради надали висновок в якому підтримують вимогу [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21 вересня 2017 року Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] , народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 243, його батьки записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року справа № 151/766/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 26 лютого 2019 року виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, позивачка 26 лютого 2019 року зареєструвала шлюб [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 2. При реєстрації шлюбу змінила прізвище з" [PERSON] " на " [PERSON] ". Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 08 грудня 2021 року виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, позивачка 08 грудня 2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №18. При реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області № 113 від 10 серпня 2023 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] . З метою соціального захисту малолітнього [PERSON] . Чечельницька селищна рада, вважає доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із довідки КНП "Ольгопільський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ольгопільської сільської ради від 14.07.2023 [PERSON] [INFO] , який знаходиться на обліку у КНП "Ольгопільський ЦПМСД", на медичні огляди, вакцинацію, огляд при хворобі, дитину супроводжувала лише мати, батько не був присутній ніколи. Як вбачається із довідки виданої Чечельницьким ліцеєм Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 23.10.2023 за № 151 [PERSON] навчається у 1-А класі, батько шкільним життям дитини не цікавиться. Звернень щодо поведінки та успішності сина не було. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишив його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved