Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

27.10.2023 представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням, в якому просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2023 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. При аналізі рішення встановлено, що судом не вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, хоча заява з відповідними доказами подана разом з позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 13.11.2023 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання з проханням проводити розгляд питання про винесення додаткового рішення без участі позивача. Жодних інших заяв, клопотань, пояснень чи заперечень на адресу суду не находило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.10.2023 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/3594/23 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» грошові кошти в розмірі 12 559,65 грн. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що разом з позовом подано заяву про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 500 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: копія договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2023, укладеного між АБ «Терзі та партнери» та ТОВ «Маркс.Капітал»; копія додаткової угоди № 1 від 14.02.2023 до договору про надання правової допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2023; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 03.04.2023 згідно з договором № 02/2022-АБ від 14.02.2023 на суму 6 500 грн.; детальний опис наданих послуг на підставі договору № 02/2022-АБ від 14.02.2023 на суму 6 500 грн.; копія ордеру серії ВІ № 1086288 від 04.10.2022 про надання АБ «Терзі та партнери» клієнту ТОВ «Маркс.Капітал» правової допомоги. З наданих документів вбачається, що правнича допомога АБ «Терзі та партнери» надана та прийнята клієнтом ТОВ «Маркс.Капітал» полягає в підготовці на направленні до суду позовної заяви, що становить 6 500 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те, як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Таким чином, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, що подані представником позивача, є достатньою підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, підстав для зменшення судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved