Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що 15.09.1998 року між ними було зареєстровано шлюб у Хустянському сільвиконкомі Буринського району Сумської області, про що вчинено актовий запис №6. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них виникали постійні безпричинні сварки та скандали, вони мають різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та кохання один до одного, в зв`язку з чим вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Також, зазначає, що донька фактично проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою та має задовільний стан здоров`я, однак в добровільному порядку кошти на її утримання не надає, хоча може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки є працездатним і фізично здоровим. На підставі викладеного [PERSON] просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] на її користь витрати у сумі 5858,88 грн., понесені при оплаті судового збору та професійної правової допомоги. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 06.11.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка [PERSON] , будучи\~належним чином\~повідомленою про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, однак вважав обґрунтованим розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з нього, в сумі 2500 грн. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності позивачки. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15.09.1998 року Хустянським сільвиконкомом Буринського району Сумської області, актовий запис №6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.7). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони від вказаного шлюбу мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.9). За змістом положень ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та надати строк на примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Таким чином, відповідач, будучи батьком неповнолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Проживання відповідача окремо від дитини не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Відповідач є працездатною особою та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній має можливість працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у заявленому позивачкою розмірі, а саме 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому, судом також враховується, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За подачу позовної заяви у даній справі підлягав сплаті судовий збір в сумі 858 грн. 88 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу та в сумі 858 грн. 88 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів, а всього в сумі 1717 грн. 76 коп., оскільки позов був поданий в електронній формі з використанням системи «Електронний суд». Однак, при подачі позову [PERSON] було сплачено судовий збір лише в розмірі 858 грн. 88 коп., оскільки остання звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано повністю, таке визнання прийняте судом, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що складає 429 грн. 44 коп., а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, з відповідача підлягає стягненню\~на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 858,88 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України\~ встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачкою надано лише рахунок №19 від 19.10.2023 року про сплату нею адвокату Менько Д.Д. 5000 грн. Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які дані про те, в чому саме полягала надана [PERSON] адвокатом Меньком Д.Д. правнича допомога у даній справі та її обсяг. Враховуючи складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, не надання представником позивачки детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, а також, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього половини, заявленого позивачкою, розміру витрат на правову допомогу, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, 2500 грн.

Outcome: approved