Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

В листопаді 2023 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, який зареєстрований 05 червня 2021 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Харків) області, актовий запис №49. Зазначає, що від шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Позивач зазначає, що останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу відсутні. Провадження у справі відкрито 14.11.2023. Позивач у судове засідання не з`явилась, просила суд розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, проти надання строку на примирення заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Долучив копію довідки про інвалідність ІІ групи, у зв`язку з чим просив звільнити його від сплати судового збору. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За результатами розгляду наявних у справі матеріалів та перевірки їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Наведене вище положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В свою чергу, згідно із ст.ст.109, 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Отже, як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, який зареєстровано [INFO] , зареєстрований 05 червня 2021 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Харків) області, актовий запис №49, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Спори про поділ майна при розірванні шлюбу між сторонами відсутні. Шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільне господарство не веде. Також, з позовної заяви вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. При цьому, суд зауважує на тому, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Окрім того, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, що, враховуючи наявність для цього законних підстав, є приводом для задоволення позову згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати. У матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн. за подання до суду позову. Відповідач по справі є інвалідом ІІ групи, що підтверджено копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №221718. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно з ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ВСУ звернув увагу, що зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанова ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17). Статтею 2 постанови КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що: коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. Статтею 4 цієї постанови передбачено, що компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, відповідач в силу дії п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати по справі, зокрема судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved