Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить: розірвати шлюб з відповідачкою, що укладений 11.10.2003; стягувати з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; визначити з ним місце проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що спільне життя у них з дружиною не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, сім`я існує лише формально. Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON] , на утримання яких відповідачка коштів не надає, діти повністю знаходяться на його утриманні. Зазначає, що станом на день розгляду справи діти проживають з ним, вони із відповідачкою не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Тому просить позов задовольнити. 03.08.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.09.2023. 18.09.2023 підготовче судове засідання відкладено за заявою позивача, у зв`язку із відсутністю висновку органу опіки та піклування ЧМР. 20.10.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2023. 13.11.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін. 04.12.2023 позивач у судовому засіданні підтримав позов з підстав вказаних у ньому та просив задовольнити. Відповідачка подала письмові пояснення, в яких вказала, що з позивачем не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин із 2022 року, вона має намір виїхати за кордон проживати. Не заперечує щодо позовних вимог позивача, оскільки батько дійсно займається вихованням їхніх дітей, створює для них усі належні умови. Просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник третьої особи в попередньому судовому засіданні підтримав рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 10.10.2023 за №161, та покладається на думку суду щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] .. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС м.Червонограда Львівської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2008, у даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.11.2014, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] .. Згідно із копій витягів з реєстру територіальної громади №2023/005071572, №2023/005069683 від 06.07.2023, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за місцем реєстрації та проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Актом КП «ЧЖКС» від 24.11.2023 № 5840/07, складеного майстром СЕЖФАРР КП ЧЖКС Кінах О.Ю. у присутності свідків, за заявою позивача, про те, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області № 161 від 10.10.2023 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, згідно з яким проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] є доцільним. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує на цьому. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Так, зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання дітей лежить на позивачу, відповідачка відповідних коштів для цього добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення аліментів є обґрунтованою, а тому таку слід задовольнити. Що стосується визначення місця проживання дітей окремо з одним із батьків, слід зазначити таке. В силу вимог ст. 140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.160, ст. 161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.\~160\~СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зі змісту\~позовної заяви\~та пояснень\~позивача випливає,\~що діти\~перебувають на\~повному матеріальному\~забезпеченні позивача, мають належні умови для проживання та виховання. Також, суд бере до уваги, що у відповідачки змінився спосіб життя, вона має намір виїхати за кордон та утворити нову сім`ю з іншим чоловіком, протягом тривалого часу не виявляла матеріальної турботи про дітей, які проживають з позивачем. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , виповнилося 15 років, відтак місце проживання визначається ним самим, відповідно до ст. 160 СК України. За таких міркувань, суд вважає позовну вимогу щодо визначення місця проживання [PERSON] з батьком - безпідставною. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сина [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з батьком, і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам його проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню. Таким чином позов задовольняється частково. В силу приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір, що був сплачений позивачем у сумі 2147,20 грн за подання позову про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, у відповідності до задоволених позовних вимог покладається на відповідача. Так як, позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позову за вимогу про стягнення аліментів, то такий слід стягнути з відповідачки у користь держави.

Outcome: partial