Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

05 липня 2023 року [PERSON] , що діє від свого імені та як законний представник [PERSON] , звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування(а.с. 1-6). Ухвалою судді від 07.07.2023р. провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 61-62). 18 липня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява в порядку п.8 ст.141 ЦПК України (а.с. 69). 04 серпня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 82-83). 07 серпня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про зупинення провадження у справі (а.с. 87). 07 серпня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив (а.с. 88-93). 29 серпня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 105). 04 вересня 2023 року представник позивача подав заперечення на заяву щодо зупинення провадження у справі (а.с. 111-121). 25 жовтня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 127-128 ). 30 жовтня 2023 року ухвалою Балтського районного суду Одеської області відповідачу відмовлено в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження (а.с. 137-140). 30 жовтня 2023 року ухвалою Балтського районного суду Одеської області закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 141). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.08.2021 на автодорозі Балта-Білине, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] не впорався з керуванням і допустив перекидання автомобіля в кювет. В результаті ДТП пасажир зазначеного автомобіля [PERSON] помер в лікарні внаслідок травм, отриманих в ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat» на момент вчинення ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». 04 листопада 2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант»була направлена заява про виплату страхового відшкодування, на підставі якої відповідачем відкрито страхову справу. 10 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант»повідомив про необхідність надання позивачем додаткових документів та про призупинення строку розгляду страхової справи до набрання рішенням законної сили у кримінальній справі. Передбачений законодавством строк на виплату страхового відшкодування закінчився 03.02.2023. [PERSON] , що діє від свого імені та як законний представник [PERSON] ,не погоджується з рішенням ТДВ СК «Альфа-Гарант»про призупинення строків розгляду страхової справи та вважає, що зазначене рішення порушує її права, законні інтереси та суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування, а саме: страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання в сумі 260000,00 грн; пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 90793,42 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 5769,86 грн, інфляційні втрати в розмірі 5700,60 грн, а всього - 102263,88 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. Позивач та її представник в судові засідання не з`явилися, однак представник позивача надіслав на офіційну електронну адресу суду клопотання про проведення судового засідання у відсутності позивача та її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 150-151). Представник відповідача в судові засідання не з`явився. Про дату, час і місце їх проведення був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судових повісток на його офіційну електронну адресу, про що свідчать довідки про доставку електронного листа. Будь-яких заяв чи клопотань представник відповідача до суду не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. У відзиві представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи їх тим, що обсяг відповідальності страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому лише вирок суду про притягнення до кримінальної відповідальності страхувальника, може бути підставою для доведення вини страхувальника та відповідно для визначення події страховим випадком, тобто вина особи, цивільно-правова відповідальності якої застрахована, повинна бути доведена та встановлена. Оскільки вирок у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] на дату подання позову та на час розгляду даної цивільної справи не винесений, отже строк виконання відповідачем свого обов`язку щодо прийняття відповідного рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування не настав, тому відповідач вважає, що позивач на теперішній час не має жодних підстав для отримання заявленого страхового відшкодування та відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Також представник відповідача заперечує щодо виплати шкоди по втраті годувальника одноразовим платежем, оскільки він вважає, що строки відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, обчислюються у системному зв`язку ст.1200, 1202 ЦК України та положень п.27.2 ст.27, п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто на його думку зазначена виплата здійснюється щомісячними платежами кожній особі, яка має право на таке відшкодування, при цьому перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, отже здійснення відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, шляхом одноразової виплати є право страховика, а не обов`язок. Крім того представник відповідача у своєму відзиві заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на його думку справа є малозначною, так як ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому витрати в розмірі 15000,00 грн порівняно з сумою позовних вимог та складністю справи не є співмірними та завищеними, тобто позивачем не доведено, що справа є складною, враховуючи, що позов не містить ані великого правового обґрунтування, ані великого обсягу доказів, зібраних адвокатом. Суд, ознайомившись із позовною заявою, відзивом представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 22.08.2021 ГУНП в Одеській області внесені відомості за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а саме, що 21.08.2021 надійшло повідомлення про те, що 21.08.2021 в кюветі на автодорозі Балта-Білине виявлено перекинутий автомобіль «Volkswagen Passat», чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] . В автомобілі було двоє осіб: водій [PERSON] , [INFO] ; пасажир [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] від отриманих травм помер в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ,,Одеської обласної ради?» (а.с. 9). За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 22.08.2021 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021161180000751 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Про те, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер в м. Одеса свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2021, виданого Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11). Позивач є дружиною загиблого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 02.04.2016 (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2021 у позивача та загиблого [PERSON] є спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). З копії довідки Старостинського округу №8 Балтської міської ради Одеської області від 04.02.2022 №45, виданої позивачу, вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу його сім`ї входили дружина - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування транспортний засіб марки та моделі «Volkswagen Passat» державний номер [NUMBER] застрахований в страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант». Поліс № АТ1014707 діючий на 21.08.2021 (а.с. 10). [PERSON] , що діє від свого імені та як законний представник [PERSON] ,через представника звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою від 04.11.2022 про виплату їй та доньці загиблого [PERSON] страхового відшкодування, а саме моральної шкоди та відшкодування утриманцю, у вигляді одноразової виплати в розмірі 260000,00 грн, що підтверджується її копією, наявною в матеріалах справи (а.с. 8). З копії відповіді ТДВ СК «Альфа-Гарант» №12/2937 від 10.11.2022 на заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування вбачається, що позивачу повідомлено, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі перебіг строку виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (а.с. 22-23). Нормами ст.999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 цієї статті Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Нормою ст.6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.1.7 ст.1 Закону №1961-IV забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ст.1 Закону №1961-IV). Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , сталася за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , який є забезпеченим транспортним засобом, про що свідчить поліс № АТ1014707, який діяв на дату настання ДТП. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст.4 Закону №1961-IV). Відповідно до абз.1 п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Нормами ст.23 Закону №1961-IV визначено види шкод, заподіяні життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однією з яких є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначений ст.27 Закону №1961-IV. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV). Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Пунктом 27.3 ст.27 Закону №1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У відзиві відповідач зазначав, що крім позивача є батько загиблого, що претендує на виплату страхового відшкодування, однак із змісту доданих до позову заяв [PERSON] від 27.10.2022, мати загиблого [PERSON] (а.с. 13), та [PERSON] від 27.10.2022, батько загиблого [PERSON] (а.с. 14), які були надіслані відповідачеві, вбачається, що батьки потерпілого відмовилися від своєї частики страхового відшкодування на користь позивача. Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» у 2021 році було установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000,00 грн. та з 1 грудня - 6500 грн.

Outcome: approved