Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У липні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, в уточненій редакції якої, позивач просила суд: -визнати домоволодіння [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на частину спільного сумісного майна подружжя домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку (літ.А-2), загальною площею 184,8 кв.м., сараю (літ.Б), уборної (літ.И) та огорожі (№1). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що у шлюбі з [PERSON] ними було побудовано будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який було оформлено на ім`я останнього. З огляду на те, що під час подружнього життя [PERSON] почав висловлювати погрози щодо розпорядження вказаним будинком на власну користь, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом, однак враховуючи настання його смерті під час знаходження справи у суді та з метою подальшого вирішення питання щодо вірного формування спадкової маси, нею було вирішено продовжити розгляд справи. Відповідачами відзиву не надано. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову, залишено без задоволення. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2021 провадження у справі зупинено до залучення правонаступників відповідача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2022 поновлено провадження у справі та витребувано докази. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2023 витребувано докази. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2023 залучено до участі у справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про відсутність заперечень щодо заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідача [PERSON] не з`явилась, надала заяву про відсутність заперечень щодо заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 20.07.1984 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 28.11.1995. Прізвища після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії листа начальника виробничого відділу КП «ДМБТІ» ДМР» Усманова С.В. від 13.08.2021 за №10704, в інвентаризаційній справі містяться відомості про зареєстроване право власності за адресою: [ADDRESS] в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.05.1999 виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради, згідно рішення виконкому Бабушкінської районної Ради №208 від 26.03.1999. Згідно копії домової книги, за адресою: [ADDRESS] , 24.05.1999 було зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до домової книги за адресою [ADDRESS] з 24.05.1999 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] , 29.10.2007 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « [PERSON] ». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, 12.08.2021 за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 187,3, житлова площа (кв.м): 59.2, Опис: А- житловий будинок, Б сарай, В вбиральня, №1-4,І-споруди. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Оскільки, як встановлено вище у даній справі, майно, на яке претендує позивач було набуте подружжям « [PERSON] » до 01.01.2004, то його правовий режим повинен визначатися за положеннями КпШС України. Так, відповідно до ст. 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України). Конструкція вказаної норми свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Отже, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на те, що відповідачами висловлено позицію, яка зводиться до визнання обставин виниклого спору про що свідчить зміст їх заяв та відсутність доказів на спростування викладених позивачем доводів, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними доказами. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3158,50 грн. з кожного.

Outcome: approved