Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він 18 липня 2013 року уклав контракт з ПП Морське агенство «ІNTERMARINE», у зв`язку із чим для можливості зарахування працедавцем заробітної плати в іноземній валюті, АТ (ПАТ) КБ «Приватбанк» у 2013 році було відкрито поточний рахунок та оформлено карту для виплат «Морська Голд». Реквізити рахунку: BENEFICIARY OLEKSANDR PLETNYOV, АССОUNТ: 5457080029956801, Рахунок в банку отримувача: BANK OF BENEFICIARY PRIVATBANK, (Банк отримувача) DNEPROPETROVSK, UKRAINE SWIFT CODE PBANUA2X ІNTERMEDIARY ВАНК: JР МОRGAN СНАSE ВАNК (Банк-корреспондент) СНАSЕ МЕТRОТЕСН СЕNТЕR 7 TH FLOOR BROOKLYN NY 11245 USA SWIFT CODE СНАSUS833 С0RRESPONDENT АССОUNТ: 0011000080 . Зазначену вище банківську карту позивачу було оформлено та видано із відкриттям рахунку в іноземній валюті у Керчинському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» АР Крим. У зв`язку з анексією Криму, яка відбулась протягом березня 2014 року, позивач після повернення з рейсу, переїхав на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] . За підрахунками, що відповідає даним на підтвердження зарахованої заробітної плати позивача та визначеному у контракті її розміру, на його рахунку знаходилось 17 801, 43 $ (сімнадцять тисяч вісімсот один) доларів США. При цьому, до отримання зазначеної інформації, позивач вважав, що на його рахунку знаходиться 10 455 (десять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) доларів США. Позивач з метою отримання належних йому грошових коштів, неодноразово відвідував відділення банку в якому йому із підтвердженням наявності грошей на рахунку повідомлялось про його блокування. На своє письмове звернення, 14.12.2017 року позивач отримав листа за № 20.1.0.0.0/7- 20171127/1919 на 1396738 від 27.11.2017 року в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що «Територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополь де відповідно до наданої Вами інформації були оформлені банківські договори та рахунки, визнано тимчасово окупованою територією України відповідно до статті З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь» відповідно до п.5 постанови НБУ № 260 від 06.05.2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків та закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим», банки були зобов`язані припинити діяльність своїх відокремлених підрозділів, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів». Тобто відповідач користуючись ситуацією в АР Крим, відмовився у письмовому вигляді надати інформацію по рахунку та повернути належні позивачу грошові кошти. 09.08.2018 року, вже представником позивача [PERSON] із зазначенням точних реквізитів рахунку, відповідачу було надіслано заяву про надання відомостей, що містять банківську таємницю. 22.09.2018 року, на зазначену заяву, листом від 30.08.2018 року за № 20.1.0.0.0/7- 18.0821 на 2008191-ВБ від 21-08-2018 року, відповідач посилаючись на неналежно завірену копію довіреності представника, запитуваної інформації не надав. 23.10.2018 року, представником позивача було повторно надіслано заяву про надання відомостей, що містять банківську таємницю із доданням нотаріально засвідченої копії довіреності. Листом від 29.11.2018 року за № 20.1.0.0.0/7- 181030/1863 на 402005-ВБ від 30-10-2018 р., із посиланням на ситуацію у Криму та незаконне вилучення майна ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема договорів з клієнтами на паперових носіях, запитувану інформацію надано не було. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують права позивача у зв`язку із чим підлягають застосуванню наслідки передбачені ст.625 ЦК України та ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» . Позивач просить стягнути на його користь з відповідача АТ (ПАТ) КБ «ПриватБанк» за період утримання без будь-яких правових підстав коштів, що належать позивачеві, за період з 07.02.2014р. по 22.12.2018р. а саме: - 488 293.22 грн., що розраховано з еквіваленту суми валюти у розмірі - 17 801, 43 (доларів США) X 27, 43грн. (офіційний курс гривні до долару США згідно Довідки № 2212-15-43 від 22.12.2018 року виданою відділенням № 15-43 АБ ПАТ «Південний» на дату складання позовної заяви), а також 3% річних в сумі - 71 398.00 грн.; Пеню в сумі - 804 626.96 грн.; Що загалом складає суму в розмірі - 1 364 318, 18 (один мільйон триста шість десять чотири тисячі триста вісімнадцять гривень 18 копійок). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10\~січня 2020\~року у позовних вимогах відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокатом [PERSON] було подано апеляційну скаргу, в якій вона просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Постановою Київського апеляційного суду від 12.08.2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Постановою ВС-КЦС від 08.09.2021 року рішення Ірпінського міського суду Київської області та постанову Київського апеляційного суду скасовано. Направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 12.11.2021\~року до\~суду від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~надійшов відзив,\~в якому\~він просив\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог з\~наступних підстав.\~Так,\~Позивач звернувся\~до суду\~з позовними\~вимогами про\~стягнення коштів\~в сумі\~488\~293,22\~грн.\~(17\~801,43\~дол.США)\~за договором\~банківського рахунку\~(картковий\~рахунок)\~№ [NUMBER] ,\~але заявлені\~позовні вимоги\~є безпідставними,\~оскільки за\~попередньою інформацією\~управління аналізу\~та розрахунків\~Банку залишок\~коштів по\~вказаному картковому\~рахунку становить\~ 0,00\~дол.США.Таким чином\~позовні вимоги\~про стягнення\~коштів за\~договором банківського\~обслуговування(картковий\~рахунок)\~№ [NUMBER] \~не можуть\~бути задоволені,\~оскільки фактично\~між Позивачем\~та АТ\~КБ ПриватБанк\~відсутній предмет\~спору.\~Враховуючи що\~залишок коштів\~по картковому\~рахунку № [NUMBER] ,\~становить \~0,00\~дол.\~США,\~то будь-які\~нарахування здійснені\~Позивачем є\~необгрунтовними та\~безпідставними.Також,\~враховуючи що\~залишок коштів\~по картковому\~рахунку № [NUMBER] ,\~становить \~0,00\~дол.\~США,\~то будь-які\~нарахування здійснені\~позивачем є\~необгрунтовними та\~безпідставними.Окрім того, зазначили, що Позивач в позовній заяві посилається на ст.1060 ЦК України та ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність, які регулюють правовідносини в межах договору банківського вкладу, а спірні правовідносини належать до договору банківського рахунку. Таким чином Позивачем в позовній заяві не вірно визначено норми які регулюють дані правовідносини. 16.12.2021\~року від\~представника позивача\~ [PERSON] \~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~де викладено\~заперечення на\~відзив.\~Зазначила,\~що у\~своєму відзиві\~відповідач зазначає,\~що за\~попередньою інформацією\~управління аналізу\~та розрахунків\~банку,\~залишок коштів\~на банківському\~рахунку (картковому\~рахунку)\~за №\~ [NUMBER] \~становить -\~0,00\~доларів США.\~Таким чином,\~за відсутності\~будь-яких\~доказів зазначеному,\~відповідач дійшов\~висновку про\~відсутність предмету\~спору.Отже, АТ КБ «Приватбанк» не надано а ні доказів, що підтверджують викладене у відзиві, а ні доказів на підтвердження поважності причин неможливості надання доказів, що свідчить про недотримання відповідачем обов`язку доказування, визначеного ст.81 ЦПК України. На підставі викладеного просила задовольнити позов в повному обсязі. 02.02.2022 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зазначили, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, оскільки залишок коштів по картковому рахунку № [NUMBER] становить 0.00 дол.США. На підтвердження зазначеного, АТ КБ «ПриватБанк» надав виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , згідно якої залишок коштів по рахунку становить 0.00 дол.США. Зазначили, що відповідно до наданої Банком виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , залишки коштів Позивачем було переведено (15.03.2012р та 22.03.2012 року) на інший картковий рахунок. Таким чином позовні вимоги про стягнення коштів за договором банківського обслуговування(картковий рахунок) № [NUMBER] не можуть бути задоволені, оскільки фактично між Позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» відсутній предмет спору. 21.02.2022\~року від\~представника позивача\~ [PERSON] \~до суду\~надійшли заперечення,\~де зазначила,\~що \~з огляду\~на невідповідність\~наданої виписки\~вимогам постанови\~Правління НБУ\~від 18.06.2003\~року №\~254\~«Про затвердження\~Положення про\~організацію операційної\~діяльності в\~банках України»,\~Постанови НБУ\~№ 280\~від 17.06.2004\~року «Про\~затвердження Плану\~рахунків бухгалтерського\~обліку банків\~України та\~Інструкції про\~застосування Плану\~рахунків бухгалтерського\~обліку банків\~України»,\~з урахуванням\~правової позиції\~ВС-КЦС\~викладеної у\~Постанові від\~13.06.2018\~року у\~справі №733/608/16-ц,\~слід дійти\~висновку,\~що наданий\~відповідачем документ\~не є\~належним,\~достовірним та\~достатнім доказом\~в розумінні\~положень ст.ст.77,\~79,\~80\~ЦПК України,\~отже,\~врахуванню не\~підлягає.\~Звернула увагу,\~що банком\~у запереченнях\~повідомляється,\~що на\~рахунку позивача\~залишок коштів\~складає 0,00\~Доларів СІІІА,\~обгрунтовуючи це\~переведенням позивачем\~залишку коштів\~на інший\~рахунок 15.03.2012\~та 22.03.2012\~року проте,\~спірні суми,\~які є\~предметом розгляду\~справи,\~згідно наявних\~у матеріалах\~справи доказів,\~зараховано на\~рахунок позивача\~працедавцем -\~у 2013\~та 2014\~роках. Отже, з огляду на таке, навіть виходячи з припущення належності наданих відповідачем доказів, у будь-якому випадку, надані відповідачем докази не спростовують доказів наявних у матеріалах справи, наданих в обгрунтування позовних вимог. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 серпня 2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за відсутності сторонр позивача, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову, судове засідання провести без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року позивач уклав контракт з ПП Морське агенство «ІNTERMARINE», у зв`язку із чим для можливості зарахування працедавцем заробітної плати в іноземній валюті, позивач віідкрив в АТ (ПАТ) КБ «Приватбанк» у 2013 році було відкрито поточний рахунок та оформлено карту для виплат «Морська Голд», картковий рахунок № [NUMBER] . Зазначену вище банківську карту позивачу було оформлено та видано із відкриттям рахунку в іноземній валюті у Керчинському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» АР Крим. З Витягу з системи щодо строку дії картки № [NUMBER] встановлено, що вказана картка є з кінцевим строком дії до 12/11. З Виписки\~по банківській\~картці № [NUMBER] \~вбачається,\~що після\~закінчення строку\~дії зазначеної\~картки були\~проведені наступні\~операції:\~13.01.2012\~року на\~картку було\~зараховано 5\~102,00\~дол.США,\~16.02.2012\~року -\~було зараховано\~5\~925,69\~дол.США,\~15.03.2012\~року було\~переведено кошти\~по заявці\~ПК Промінь\~та списано\~з карткового\~рахунку суму\~у розмірі\~11\~087,68\~дол.США,\~15.03.2012\~року було зараховано\~1\~799,68\~дол.США,\~22.03.2012\~року було переведено кошти по заявці ПК Промінь та списано з карткового рахунку суму у розмірі 1 799,68 дол.США. Таким чином станом на 22.03.2012 року залишок коштів на вказаній картці становив 0,00 дол.США. Однак, починаючи з 16.01.2013 року кошти по заробітній платі позивача надходили на його іншу карту № [NUMBER] . Також судом досліджено виписки по рахункам клієнтів [PERSON] та [PERSON] , подані представником відповідача та встановлено, що кошти про які позивач зазначає в своїй позовній заяві, а саме 17 801, 43 доларів США надходили на карту № [NUMBER] . Так, 18.12.2013 року на карту № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у сумі 5 774,94 доларів США; 15.01.2013 року - в сумі 5 750,00 доларів США; 11.02.2014 року - в сумі 6 276, 49 долари США, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АР Крим та міста Севастополя - філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу ІV «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові кошти вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові кошти - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати процентів на неї, а у банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16. Тобто, вирішуючи питання про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, суди повинні встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ставлячи питання про стягнення із відповідача грошових коштів у розмірі - 17 801, 43 доларів США, що еквівалентно 488\~293,22 грн., позивач не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин, що зазначений розмір коштів перебуває та безпідставно утримується відповідачем на зазначеному у позовній заяві рахунку, а саме № [NUMBER] . Разом із тим, судом встановлено, що вказані грошові кошти зараховані на інший картковий рахунок, тобто на рахунок № [NUMBER] . Позивачем не доведено факт неможливості розпоряджатися грошовими коштами у розмірі 17 801,43 доларів США, що еквівалентно 488\~293,22 гривчень, (станом на момент складання позовної заяви), що були зараховані на картку № [NUMBER] . Позивачем також не надано суду доказів, що відповідачем було відмовлено у наданні інформації по банківській картці № [NUMBER] або видачі грошових коштів з вказаної картки. Таким чином позовні вимоги про стягнення коштів у розмірі 17 801,43 доларів США за договором банківського обслуговування (картковий рахунок) № [NUMBER] не можуть бути задоволені, оскільки дані грошові кошти [PERSON] надійшли на інший картковий рахунок № [NUMBER] , який належить позивачу. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладені обставини суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на корись позивача грошових коштів у суммі 488 293.22 грн., що еквівалентно сумі валюти у розмірі - 17 801, 43 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження обставин справи. Згідно позовної заяви позивач також просить стягнути із відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних у сумі 71\~398 грн та пеню у сумі 804\~626 грн 96 коп. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у суммі 488 293.22 грн, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення і вимоги в частині стягнення 3% річних та пені, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач як споживач послуг, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви. Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 р. № 590, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком. Оскільки у задоволенні вимог позивачу відмовлено, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed