Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просили визнати за ними в порядку спадкування після їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку 50/100 (по 25/100 кожній) у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , залишивши [PERSON] частку 50/100 у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частки 58/100 у праві власності на вказаний житловий будинок. Дану спадщину прийняли діти померлої: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які у 1997 році подали відповідні заяви до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори (третя особа). Проте спадкоємці не отримали свідоцтва про право на спадщину. Так, один із спадкоємців [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , а його спадкоємці (діти) [PERSON] (відповідач-1), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися у 2007 році з позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва до [PERSON] , [PERSON] (позивачі в цій справі) про визнання права власності в порядку спадкування на частку померлого [PERSON] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.07.2007 року по справі № 2-4753/07, яке набрало законної сили 24.07.2007 року за кожним із спадко-ємців [PERSON] , у тому числі за [PERSON] , було визнано право власності в порядку спадкування на частку у вказаному домоволодінні по 58/1200. В подальшому 02.03.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва було прийняте рішення у справі № ц2-325/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке набрало законної сили 12.03.2009 року, яким припинено право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на належні їм за попереднім рішенням суду частки 58/1200 житлового будинку по [ADDRESS] , та визнано за [PERSON] (відповідачем-1 в цій справі) право власності на частку 174/1200 у домоволодінні по [ADDRESS] . Отже, на підставі цих 2-х судових рішень частка [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] складала 232/1200, в тому числі 58/1200 визнано за ним рішенням суду від 12.07.2007 року в порядку спадкування, і 174/1200 визнано за ним рішенням суду від 02.03.2009 року. Дана частка 232/1200 відповідає частці 58/300 [PERSON] (спадкоємця [PERSON] ), померлого у 2003 році. КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що частку [PERSON] . 58/300 було вилучено у нову адресу [ADDRESS] згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1139 від 26.10.2012 року. Тобто, частка померлої [PERSON] спочатку складала 58/100, та після вилучення у 2012 році частки 58/300 [PERSON] в адресу [ADDRESS] частка [PERSON] (яку успадкували позивачі) складає 116/300 часток (58/100 = 174/300; 174/300 58/300 = 116/300). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не змогли отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право власності на належну їм частку 116/300, оскільки постановою Державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 01.06.2018 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі, що відсутній оригінал правовстановлювального документу ухвали (рішення) народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 18.06.1964 року, та не співпадають частки спадкоємців. За заявою позивачів на підставі Акту від 07.11.2017 року БТІ в листі № 2-5255 від 01.12.2017 року повідомило, що після перерахунку часток співвласників, які залишилися в будинку по [ADDRESS] (з урахуванням виділення в окрему адресу частки [PERSON] ) частка померлої [PERSON] складає 50/100, частка [PERSON] 50/100. За такого , оскільки вони не можуть захистити свої спадкові права в інший спосіб, вимушені звернутися до суду з цим позовм. Відзиву від відповідачів на позов не надходило. Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва Чулуп О.С. від 07.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , третя особа: Перша Миколаїська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче судове засідання на 07.05.2019 року . Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва №720 від 22.02.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Гуденко О.А. від 24.02.2021 року прийнято до провадження вказану справу та у зв`язку з великою навантеженістю, призначити підготовче судове засідання у справі на 17.06.2021 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 17.06.2021 року клопотання представника позивачів - адвоката Зотікова С.Є. про залучення правонаступника позивача [PERSON] по справі - задоволено. Залучено [PERSON] до участі у справі як правонаступника [PERSON] по справі за вказаним позовом . Клопотання представника позивачів - адвоката Зотікова С.Є. про залучення правонаступника відповідача [PERSON] по справі - задоволено. Залучено [PERSON] до участі у справі як правонаступника [PERSON] по справі за вказаним позовом . Ухвалою суду від 07.02.2022 року клопотання представника позивачів - адвоката Зотікова С.Є. про залучення правонаступника позивача [PERSON] - задоволено. Залучено [PERSON] до участі у справі як правонаступника [PERSON] по справі за вказаним позовом . Ухвалою суду від 12 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Перша Миколаїська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В подальшому представник позивачів адвокат Зотіков С.Є. надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що основним документом про розподіл часток спадкоємців у домоволодінні по [ADDRESS] є акт Миколаївського МБТІ від 07.11.2017 року, підписаний всіма на той час живими співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі цього акту, ММБТІ був виготовлений технічний паспорт на це домоволодіння станом на 01.11.2017 року. Згідно акту МБТІ від 07.11.2017 року, технічного паспорту та листа ММБТІ від 01.12.2017 року № 2-5255 : - частка [PERSON] (померла у 1996) у праві спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] , яку прийняли її спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , на яку наразі претендують їх спадкоємці позивачі [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (по 25/100), складає 50/100. На цю частку за актом БТІ від 07.11.2017 року припадають в літ. А: передпокій № 2-1 площею 10,3 кв.м., житлова кімната № 2-2 площею 7,8 кв.м., житлова кімната № 2-3 площею 17,9 кв.м.; в літ. а: кухня-коридор № 2-4 площею 9,8 кв.м., сарай літ. Е, вбиральня літ. В, замощення I , огорожі № 2 , № 3 , № 4 ; - частка іншого співвласника домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] (її спадкоємець відповідач [PERSON] ) складає 50/100, на яку за актом БТІ від 07.11. 2017 року припадають: в літ. А житлова кімната № 1-1 площею 11,0 кв.м., житлова кімната № 1-2 площею 15,2 кв.м., в літ. а2 коридор № 1-3 площею 10,1 кв.м.; ванна кімната № 1-4 площею 3,8 кв.м.; літня кухня літ. Б, майстерня літ. О, вбиральня літ. П, душ літ. Р, замощення I , огорожі № 2 , № 3 , № 4 . Частка [PERSON] (його спадкоємець відповідач [PERSON] була в 2012 році вилучена у нову адресу [ADDRESS] згідно рішення Миколаївського міськвиконкому № 1139 від 26.10.2012 року, у зв`язку з чим змінився розмір часток інших співвласників домоволодіння по [ADDRESS] , що, зокрема, зумовило неможливість оформлення права власності в нотаріальному порядку іншими співвласниками (див. постанову нотаріуса Першої Миколаївської ДНК від 01.06.2018 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом). Сам же відповідач [PERSON] на частку в домоволодінні по [ADDRESS] не претендує (будь-яких заперечень проти позову від нього не надходило). 27 квітня 2023 року року Центральним районним судом м.Миколаєва ухвалено заочне рішення по справі 490/9559/18 , яким позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Перша Миколаїська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задоволено частково. Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняли в порядку спадкування після їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , по 25/100 часток кожна у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 квітня 2023 року по цивільній справі № 490/9559/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Заяву відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення від 27.04.2023 року - задоволено. Скасовано заочне рішення Центрального районногосуду м.Миколаєва від 27 квітня 2023 року . Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначити на 23серпня 2023 року . 18.08.2023 року через засоби підсистеми ЄСІТС «Електронний суд»\~до суду надійшла заява представника позивачів адвоката Зотікова С.Є. від 17.08.2023 року про зміну позовних вимог, якою останній змінив предмет позову, при тих же підставах, і просить прийняти до розгляду змінені позовні вимоги, а саме: Визнати за [PERSON] (зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] а до того прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та за [PERSON] (зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] а до того прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] а до того прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку 50/100 (по 25/100 кожному) у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на яку припадають передпокій № 2-1 площею 10,3 кв.м., житлова кімната № 2-2 площею 7,8 кв.м., житлова кімната № 2-3 площею 17,9 кв.м.; в літ. а: кухня-коридор № 2-4 площею 9,8 кв.м., сарай літ. Е, вбиральня літ. В, замощення I , огорожі № 2 , № 3 , № 4 ,залишивши [PERSON] (зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] )частку 50/100 у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок. Заяву про зміну позовних вимог обґрунтовано тим, що обидва первісні позивачі померли після відкриття провадження у даній справі, а отже, необхідно визнати право власності в порядку спадкування на частку 50/100 у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок за правонаступниками позивачів, які залучені до участі у справі. Ухвалою суду від 23.08.2023 року прийнято до розгляду змінені позовні вимоги згідно заяви представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Зотікова С.Є. від 17.08.2023 року та продовжено підготовче провадження по справі. Відкладено підготовче засідання на 04 жовтня 2023 року. Ухвалою суду від 23.08.2023 року клопотання представника позивачів [PERSON] та [PERSON] адвоката Зотікова С.Є. про витребування спадкових справ задоволено. Витребуватиу приватного нотаріуса Захаренко Ірини Валентинівни належним чином завірену копію спадкової справи № 12/2021 відносно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувати у Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 91/2020 відносно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . У вересні 2023 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Перша миколаїська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено цивільну справу до розгляду по суті . Представник позивачів адвокат Зотіков С.Є. надав заяву про розгляд справи у відсутністі позивачів та їх представника, просив про задоволення позову. Відповідачі повторно в судове засдіання неодноразово не з`явилиися, повідомлялися судом належними чином за останнім відомим місцем проживання . Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Крім того, суд дійшов висновку про те, що відсутні перешкоди для ухвалення рішення суду без участі сторін, оскільки сторони подали суду заяви по суті справи, подача яких передбачена ст.ст.\~178,\~179,\~180 ЦПК України, отже позиція сторін суду зрозуміла та їй буде дана належна оцінка при ухваленні рішення. Також при прийнятті такого рішення судом враховано і те, що розгляд цієї цивільної справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів , тим більше з урахуванням того, що до цього судове засідання відкладалося в зв`язку з неявкою свідка зі сторони позивача, явку якого позивач не забезпечив вкотре, а відповідач взагалі не зазначив жодних поважних причин своєї неявки, буде в повній мірі відповідати завданням цивільного судочинства, серед яких є, окрім вимог щодо справедливого та неупередженого розгляду справ,\~також\~\~і\~\~ вимога\~\~щодо\~\~своєчасного\~\~розгляду\~\~цивільної\~\~справи\~(ч.1\~ст. 2 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, строки розгляду\~\~\~спору\~вже становлять більше 4-х років. За вищезазначеного, судом\~\~зроблено\~\~висновок, що\~\~у справі наявні усі необхідні докази для ухвалення рішення суду в межах предмету позовних вимог (положення ч.1\~ст. 77 ЦПК України) та з урахуванням положень ст.ст.\~77,\~80,\~89 ЦПК України\~. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.01.1963 року, виданого старшим нотаріусом Земцевою В.М. Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-229, [PERSON] успадкувала після її батька [PERSON] , померлого [INFO] , 1/8 частку спадщини, до складу якої увійшла 1/4 домоволодіння у [ADDRESS] , яке належало померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.1937 року. Згідно ухвали (рішення) народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 18.06.1964 року, після реального поділу домоволодіння у [ADDRESS] судом визначені частки співвласників: [PERSON] 24/100, [PERSON] 12/100, [PERSON] 6/100, та [PERSON] 58/100. [INFO] померла [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 233/97 , заведеної Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою 05.04.1997 року, в устанволеному законом порядку з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , донька померлої, [PERSON] , донька померлої, та [PERSON] , син померлої. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку (домоволодіння) у [ADDRESS] . Згідно даних КП ММБТІ від 01.11.2017, 01.12.2017 року зазначено, що нумерацію будинку по [ADDRESS] змінено з № 55 на № 67. Постановою Державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 01.06.2018 року [PERSON] , та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі, що відсутній оригінал правовстановлювального документу ухвали (рішення) народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 18.06.1964 року. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.07.2007 року по справі № 2-4753/07, яке набрало законної сили 24.07.2007 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] ,а [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на частку померлого [PERSON] , за спадкоємцями [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування на частку у вказаному домоволодінні по 58/1200 за кожним. Згідно рішення від 02.03.2009 року Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № ц2-325/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке набрало законної сили 12.03.2009 року, припинено право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на належні їм за попереднім рішенням суду частки 58/1200 житлового будинку по [ADDRESS] , та визнано за [PERSON] право власності на частку 174/1200 у домоволодінні по [ADDRESS] . Отже, частка відповідача [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] складала 232/1200, що відповідає частці 58/300 [PERSON] ( сина спадкодавця [PERSON] ), померлого у 2003 році. Згідно даних КП ММБТІ, станом на 28.12.2012 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на 116/300 часток у житловому будинку по [ADDRESS] . Частку [PERSON] , яка складала 58/300 було вилучено у нову адресу [ADDRESS] згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1139 від 26.10.2012 року. За такого, частка померлої [PERSON] , яка складала 58/100, після вилучення у 2012 році частки 58/300 [PERSON] в адресу [ADDRESS] частка [PERSON] , яка підлягає до спадкування іншими спадкоємцями (позивачами у справі), які не оформили свої спадкові права, проте прийняли спадщину ув установленому законом порядку, складає 116/300 часток на час вирішення справи. Іншому співвласнику спірного домоволодіння [PERSON] згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно 16.11.2011 року належала частка 21/50. Згідно Акту від 07.11.2017 року,складеного КП ММБТІ , після перерахунку часток співвласників, які залишилися в будинку по [ADDRESS] (з урахуванням виділення в окрему адресу частки [PERSON] ) частка померлої [PERSON] складає 50/100, частка [PERSON] 50/100. Відповідно до п. 5 (абзац 1) Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Правила книги шостої чинного ЦК України (Спадкове право) застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки усі спадкоємці (діти) [PERSON] у 1997 році прийняли спадщину, до спірних відносин застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, чинного на день прийняття спадщини дітьми померлої. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 цього кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав заяву державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини. Таким чином, доньки спадкодавиці [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті у 1997 році їх матері, та згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР набули права на частку в праві спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , і на даний час складає 50/100 часток у праві власнсоті на вказане домоволодіння. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, в редакції на час відкриття спадщини, позивачі (первісні) є спадкоємцями першої черги, та спадкують за законом у рівних частках. Згідно ст. 182 ЦК України, ст. 4 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 27 цього Закону, підставами державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат. Також, згідно пункту 9 ч. 1 ст. 27 цього Закону, право власності може бути зареєстроване, зокрема, на підставі рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013\~року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На цю частку згідно Акту КП ММБТІ від 07.11.2017 року припадають в літ. А: передпокій № 2-1 площею 10,3 кв.м., житлова кімната № 2-2 площею 7,8 кв.м., житлова кімната № 2-3 площею 17,9 кв.м.; в літ. а: кухня-коридор № 2-4 площею 9,8 кв.м., сарай літ. Е, вбиральня літ. В, замощення I , огорожі № 2 , № 3 , № 4 ; Варховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачами доведено належними та допустими доказами, що спадкоємці померлої [PERSON] з об`єктивних причин не могли отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину, отже позовні вимоги є обгрунтованими . Отже, судом встановлено прийняття спадщини з визначенням часток [PERSON] та [PERSON] у праві власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] - на житловий будинок по [ADDRESS] за кожним, залишивши за [PERSON] (спадкоємець [PERSON] ) її фактичну частку у домоволодінні 50/100 часток. Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла, [INFO] , в установленому законом проядку та строк з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса звернувся [PERSON] . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. [PERSON] прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , оскільки проживала разом з нею у [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла, [INFO] , в установленому законом проядку та строк з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернулася [PERSON] , на ' [PERSON] якої складно заповіт на усе майно, що належало померлій. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. За такого в силу положень ст.ст. 1268,1269 ЦК України позивачі вважаються такими,що прийняли спадщину в установленому законом порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини На час розгляду справи позивачами [PERSON] та [PERSON] доведено , що при визнанні права спадкодавців на частку у праві власності на спірне спадкове майно, у них існують об`єктивні перешкоди у оформленні своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, що «спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду». Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, належним та ефективним. «Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду», судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. «Вдаючись до такого критерію, як ефективність способу захисту, Верховний Суд намагається створити ситуацію, коли особі не доведеться витрачати багато часу на те, щоб домогтися захисту своїх порушених прав та інтересів. Прийняте рішення має бути виконуваним». За такого, суд , встановивши , що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимог позову про визначення 25/100 часток кожному з позивачів у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на яку припадають передпокій № 2-1 площею 10,3 кв.м., житлова кімната № 2-2 площею 7,8 кв.м., житлова кімната № 2-3 площею 17,9 кв.м.; в літ. а: кухня-коридор № 2-4 площею 9,8 кв.м., сарай літ. Е, вбиральня літ. В, замощення I , огорожі № 2 , № 3 , № 4 , - то визначення такого складу ідеальних часток виходить за межі предмету позовних вимог ( адже спір зводиться до поновлення спадкових прав позивачів) та виходить за межі доказування по даній справі , оскільки такі вимоги зводяться до виділу частки у праві спільної часткової власності в натурі. За такого в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~сплачено позивачами\~при подачі позову до суду.

Outcome: partial