Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя Зазначала, що з 02.09.2005 року я перебувала в шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль - VOLKSWAGEN PASSAT (2004 року), номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідача. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.08.21 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач і надалі користується зазначеним автомобілем. Відповідно до розрахунку вартості транспортного засобу, здійсненою на офіційному сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, середньоринкова вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT (2004 року випуску), номерний знак [NUMBER] , становить 209 823,84 грн. З урахування цього вона має право на половину від 209 823,84 гн., вартість позову визначається у розмірі 104 911,92 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати автомобіль Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, у порядку поділу спільного майна подружжя - автомобіля Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , залишити його у власності та стягнути з [PERSON] на її користь 104 911 грн. 92 коп. компенсації вартості спільного майна подружжя - 1/2 частини автомобіля Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши на те, що відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT (2004 року випуску), номерний знак [NUMBER] , становить станом на дату проведення оцінки - 04.07.23 становить 138 841 грн. 66 коп. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 02.09.2005, який було розірвано відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.08.21. За час шлюбу ними було придбано автомобіль Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , який 05.09.20 було зареєстровано на відповідача у справі. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідного до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення на свою користь 104 911 грн. 92 коп. компенсації частки автомобіля [PERSON] послалася на розрахунок, наведений на сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, відповідно до якого середньоринкова вартість транспортного засобу Фольксваген Пасат, 2004 року випуску станом на 06.06.22 становить 209 823 грн. 84 коп. Разом з тим, відповідачем було надано звіт про оцінку майна - автомобіля Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , від 04.07.23 № 18-23704-015, відповідно до якого ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 138 841 грн. 66 коп. Суд приймає до уваги як належний доказ, наданий відповідачем звіт про оцінку майна, оскільки саме в ньому враховані особливості конкретного автомобіля - надано Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , та виходячи з особливостей автомобіля визначено його ринкову вартість. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов наступних висновків. Оскільки спірний автомобіль було придбано за час шлюбу, він в силу норм чинного законодавства є спільною власністю подружжя, а тому позов в частині визнання автомобіля спільною власністю подружжя підлягає задоволенню. Частки майна дружини та чоловіка є рівними, автомобіль є неподільною річчю, а тому відповідно до ст. 71 СК України у порядку поділу спільного майна подружжя - автомобіля Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , слід залишити у власності [PERSON] зазначений автомобіль та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 69 420 грн. 83 коп. компенсації вартості спільного майна подружжя - 1/2 частини автомобіля Volkswagen Passat, н.з. [NUMBER] , виходячи з ринкової вартості автомобіля, визначеної відповідно до звіту про оцінку майна, наданого відповідачем. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved