Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Адвокат Зайка П.К. звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що сторони між собою з 31.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Відповідач з 2018 року життям дитини не цікавиться, участі у її житті не приймає, проявляє байдужість до її майбутнього. Тобто позивач вказує, що батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. При цьому відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Позивач змушена самостійно виховувати дитину, забезпечувати її гармонійний розвиток, тому вважає, що самоусунення відповідача від своїх батьківських обов`язків призводить до перепон у важливих життєвих ситуаціях, де необхідна допомога та згода батька, чим порушує інтереси дитини щодо вільного, спокійного життя. Ухвалою суду від 19.06.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він висловив свої заперечення щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що на початковій стадії припинення шлюбних відносин з позивачем, перераховував на картковий рахунок останньої грошові кошти без зазначення призначення платежів. Аліменти на утримання доньки сплачував у тому розмірі, в якому мав змогу через втрату роботи, наявність нової сімї, другої дитини на утриманні та необхідність матеріальної допомоги своїй матері, яка є пенсіонеркою. Зазначив, що наявна заборгованість зі плати аліментів буде ним виплачена на утримання доньки. Спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні прагне, тому категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. 31.08.2023 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові додаткові пояснення, до яких долучено докази на підтвердження викладених обставин у попередньо надісланому відзиві. Крім того, зазначив, що намагався матеріально допомагати дитині та приділяти більше уваги. 18.09.2023 року представник позивача - адвокат Зайка П.К. подав до суду відповідь на відзив, згідно змісту якої представник позивача просить задовольнити вимоги в повному обсязі, оскільки відповідачем не надано жодних доказів до суду про піклування дитиною та виконання своїх батьківських обов`язків щодо її виховання з моменту розлучення з позивачкою. Окрім цього, часткова сплата аліментів ніяким чином не підтверджує намір рідного батька спілкуватися з дитиною. Представник позивача переконливо наголошує, що лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить не свідчить про інтерес відповідача до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків. Ухвалою суду від 22.09.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Зайка П.К. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача - адвокат Юхимук В.В. у судовому засіданні просив відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті ради, органу опіки та піклування, до суду не з`явилася, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, опираючись на поданий висновок щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2014 року, який було розірвано за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2017 року. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на дівоче « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2017 року стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] - [INFO] , щомісячно у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, до досягнення донькою повнолітнього віку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22 лютого 2017 року. Виконавчий лист з виконання вищевказаного рішення суду знаходився на примусовому виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Станом на 01.05.2023 заборгованість зі сплати аліментів складає 15823,21 грн. Згідно довідки Криворізької Загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів № 12 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 24.04.2023 №7, [PERSON] навчається в 2 класі. Батько у вихованні дитини участі не приймає, школу не відвідує. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] має у приватній власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , характеризується позитивно, що підтверджено характеристикою Голови житлового кооперативу «Ентузіаст». Актом обстеження місця проживання від 13.04.2023 № 8 комісією ЖК «Ентузіаст» встановлено, що [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 07.08.2023 року № 8/10-19/584, проведено обстеження умов проживання [PERSON] . Матеріально-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан задовільні. У квартирі чисто, прибрано, [PERSON] тимчасово не працює, але у в активному пошуку заробітку. Проживає разом з іншою дружиною та малолітнім сином. Відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає підтримувати зв`язок із донькою, брати участь у її вихованні та житті. За місцем мешкання відповідач характеризується позитивно, що підтверджено характеристикою. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] № 8/10-19/585 від 08.08.2023 року, санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, квартира доглянута, затишна. Матеріальний стан сімї задовільний, мати дитини працює, має постійний дохід. Для виховання та розвитку дитини створені всі належні умови. Позивач наполягає на позбавленні батьківських прав батька дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 21.09.2023, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17. Позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Таким чином, у судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що з 2018 року до теперішнього часу відповідач практично не бачився зі своєю дитиною, не вживав дієвих законних заходів щодо усунення йому перешкод у цьому з боку [PERSON] , що свідчить про те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно малолітньої [PERSON] в частині того, що не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сплачує в достатній мірі кошти на її утримання. Разом з тим, враховуючи, що відповідно до роз`яснень п. 18 Пленуму ВСУ№ 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Тому, виходячи із особистих стосунків між позивачем та відповідачем, характеру стосунків між батьками дитини, виходячи із бажання відповідача належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та налагоджувати стосунки з дитиною, тому у даному випадку суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав, з попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладанням на орган опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків з боку [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач бажає спілкуватися з дитиною, підтримувати з нею родинні відносини, брати участь у її вихованні, та сплачувати борги по аліментах. Наразі, він мобілізований до лав ЗСУ, здійснив заходи щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів. Представником відповідача під час судового розгляду зазначено про обізнаність її клієнта щодо звернення до служби у справах дітей виконкому із заявою про встановлення часу спілкування дитини із батьком. Таким чином, судом установлено, що необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, і застосування такого крайнього заходу не знайшло підтвердження в ході слухання справи, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed