Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52,5 квадратних метри, житловою площею 34,4 квадратних метри. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , на підставі договору №478 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» від 21.03.1996 року, та технічного паспорту на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] є її власником. Оригінал вказаного договору було втрачено, отже позивачу довелося звернутися до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, яке своїм листом від 10.02.2023 року №21918/04-04 надало його копію. Для з`ясування обставин реєстрації права власності на квартиру позивач повторно звертався до КП «БТІ ОМР» із запитом, на який отримав лист від 27.02.2022 року, за змістом якого станом на 31.12.2012 року у КП «БТІ» ОМР зареєстровано право власності на квартиру під [ADDRESS] , за фізичною особою « [PERSON] вказане російською мовою згідно із записом у правовстановлюючому документі) на підставі договору №478 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого товарною біржею Центральна Одеська біржа від 21.03.1996 року. Відповідний реєстраційний запис зроблений 08.04.1996 року за реєстровим номером 498 у реєстраційній книзі 170пр на сторінці 108. В подальшому, ТОВ «Нік Експерт» було виготовлено технічний паспорт на квартиру. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача - ОМР в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особа в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~відповідач не подав відзив;\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, що 21.03.1996 р.\~на Центральній одеській товарній біржі було\~укладено договір\~купівлі-продажу № 478 квартири [ADDRESS] \~між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем. Право власності було зареєстровано КП «БТІ» ОМР. Відповідний реєстраційний запис зроблений 08.04.1996 року за реєстровим номером 498 у реєстраційній книзі 170пр на сторінці 108. Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було. Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2\~ст. 47 ЦК України\~ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу\~№ 478 від 21.03.1996 р.\~ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачами вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли [PERSON] передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а [PERSON] відповідно їх прийняв та розпочав користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною\~. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Згідно ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved