Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що з 24.02.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.06.2023 року їх з відповідачем шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка також вказує, що після розірвання шлюбу їх з відповідачем неповнолітній син залишився проживати з нею (позивачкою) та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не приймає участі в матеріальному забезпеченні та утриманні дитини, при цьому він має задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців та може надавати грошову допомогу на утриманні їх дитини. А тому позивачка, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, але подала до суду заяву від 06.12.2023 року про розгляд справи без її участі, в якій одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подавши до суду заяву від 06.12.2023 року про розгляд справи без його участі, в якій одночасно вказує, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~від 26.04.2001\~року «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України (в ред., що діє з 03.07.2020 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] має можливість та зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а також враховуючи, що відповідач, в наданій ним до суду заві від 06.12.2023 року, позовні вимоги визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання їх спільного із позивачкою неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно і таке визнання позову не суперечить вимогам закону, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2023 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище та,

Outcome: approved