Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2004. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, наявні відмінні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.07.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні 06.09.2023 [PERSON] просила надати можливість обміркувати питання щодо розлучення, проте в подальшому в судові засідання не з`являлась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 261. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved