Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 292 та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 вересня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 292. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалось добре, проте з вересня 2021 року сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до спільного життя та побутових проблем, у вирішенні яких сторони не доходили згоди, в результаті чого сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача, інтересам відповідача та їх дитини. Майнового спору сторони не мають. За період з 2021-2023 року [PERSON] проживає за місцем проживання батька та перебуває на його утриманні. Позивач купує для сина їжу, одяг, слідкує за його розвитком. Відповідачка з 2020 року життям дитини не цікавиться, його забезпеченням не займається, за адресою мешкання дитини не з`являється, хоч і зареєстрована там. Дочка сторін [PERSON] з вересня 2021 року проживає з матір`ю, а син сторін [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з батьком. Позивач утримує дитину самостійно, слідкує за його життям, розвитком. Син постійно перебуває за місцем проживання батька. Мати дитини неодноразово висловлювання бажання будувати своє життя окремо від позивача та їх сина. З сім`єю не проживає і має намір після розірвання шлюбу, створити іншу сім`ю. Під час спілкування з відповідачкою, вона не заперечувала можливості встановлення місця проживання сина сторін з батьком. З вересня 2021 року син сторін проживає за адресою реєстрації батька у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. На підставі цього, разом із вимогою про розірвання шлюбу, позивачем ставляться позовні вимоги щодо визначення місця мешкання дитини з батьком. Позивач переконаний, що відмова суду в задоволенні його позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, з яким син проживає тривалий період часу, а саме з вересня 2021 року, може призвести до вкрай негативних та непередбачуваних психологічних травм для сина сторін, а тому не відповідатиме його інтересам щодо зростання у стабільній атмосфері, а тому просить позов задовольнити. На позовну заяву відповідачка подала письмові пояснення в яких зазначила, що з відповідачем дійсно перебувають у шлюбі з 20 вересня 2003 року, проти розірвання якого не заперечує, оскільки почуття поваги та любові між сторонами втрачені безповоротно. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2021 року з чоловіком вони проживають окремо, діти виявили бажання проживати з батьком. Їхній малолітній син з цього часу проживає за місцем проживання батька та перебуває на його утриманні. Позивач купує для сина їжу, одяг, слідкує за його розвитком. Відповідачка зареєстрована по місцю проживання позивача, проте за вказаною адресою не проживає з вересня 2021 року. Спочатку відповідачка не була проти, щоб син залишився якийсь час проживати з батьком, оскільки у неї склалися певні особисті обставини, проте останній рік видався не простим, тому вона вирішила, що сину краще було б з матір`ю. Декілька разів вона намагалася сина забрати до себе, проте натикалася на супротив як самої дитини, так і її батька, оскільки син звик жити без матері і з батьком має повне порозуміння та не бажає нічого у своєму житті змінювати. Позивач має власне житло, де вони з сином проживають разом, і де син має власну кімнату та забезпечений, завдяки батькові, всім необхідним. [PERSON] батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання малолітнього сина займається виключно позивач, оскільки вона на сьогодні, в силу особистих життєвих обставин, не маю змоги займатися вихованням та утриманням дитини. Микита дуже прив`язаний до батька, оскільки він створює для нього належні умови для морального, духовного та фізичного розвитку. Відповідачка збагнула, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини, а тому вказала на повне визнання позову, посилаючись на ст. 206 ЦПК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.11.2023 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву в якій прохала розглядати справу без її участі на підставі наявних в ній доказів, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської Малько О.П. подала до суду заяву в якій прохала розглядати справу без участі представника Департаменту служб. Разом із заявою надано висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] та акт обстеження умов проживання. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до такого. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 вересня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 292, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.22). Відповідно до ст.\~21 Сімейного \~кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як зазначає позивач, сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою та ведення спільного господарства припинилось з вересня 2021 року, шлюб носись формальний характер, на примирення позивач не згоден, оскільки це суперечить його інтересам та інтересам відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалося та припинено. Відповідачка також бажає розірвати шлюб з почивачем, про що зазначила у письмових поясненнях, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачем, суд виходить з такого. Стаття 161 СК України\~передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положеннями ст.160\~СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, що не заперечується сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] офіційно працевлаштований, працює касиром в ТОВ «Аттіка» та в період з вересня 2021 року по лютий 2022 року його дохід становив 42083 грн. 68 коп., що стверджується копією довідки про доходи № 10 від 28.09.2023 (а.с.29), має у власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 квітня 2008 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер 9330847 (а.с.23-27). Відповідно до акта обстеження умов проживання батька дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного заступником начальника Служби завідувачем сектору з питань захисту прав дитини ССД по Салтівському районі Федоровською О.С., завідувачем сектору з питань захисту прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ССД по Салтівському району [PERSON] за місцем проживання батька створені всі умови для виховання та розвитку дитини, стосунки між батьком та дитиною теплі, доброзичливі (а.с.54). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 409 від 15.11.2023 [PERSON] працює, має самостійний дохід, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з інформацією закладів освіти та охорони здоров`я, батько виконує обов`язки по вихованню та догляду за сином. Мати, [PERSON] , надала нотаріально посвідчену заяву від 09 листопада 2023 року, в якій зазначено, що вона не заперечує проти проживання сина з батьком у зв`язку з її виїздом на проживання за кордон. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, було проведено співбесіду з малолітнім [PERSON] , [INFO] . [PERSON] пояснив, що не заперечує проти визначення місця проживання з батьком. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved