Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

22.05.2023 до суду надійшов позов АТ «ПриватБаннк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову вказано, що АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] 19.08.2008 року уклали кредитний договір НMS0GA00003170. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 114792.00 грн. на термін до 19.08.2018 р., а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 114792.00 грн. В порушення умов кредитного Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач ( [PERSON] ) свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у вказаному Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач ( [PERSON] ) станом на 28.02.2023 року має заборгованість 1035142.75 грн., яка складається з наступного: 88672.39 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 44523.19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28473.19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 773473.98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та нижчевказаними фізичними особами було укладено: - договір поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] ; - договір поруки, укладений із поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] ; - договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] . Тому, відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручителі несуть відповідальність, як солідарні боржники. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк»: заборгованість в розмірі 1035142,7 грн. станом на 28.08.2023 за кредитним договором № НMS0GA00003170 від 19.08.2008 року, яка складається з наступного: 88672.39 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 44523.19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28473.19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 773473.98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати. Ухвалою суду від 02.06.2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.06.2023. 22.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому остання заперечувала проти задоволення позову. Зазначає, що відповідно до ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2015 по справі № 6382/2445/1, провадження № 6/682/49/2015, 27.08.2018 АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із заявою про зміну способу виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2011 по справі №2-1177/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMS0GA00003170 від 18.08.2008 та виселення. В обґрунтування заявлених вимог АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2011 в рахунок погашення заборгованості в сумі 128 334,19 гри за кредитним договором № HMS0GA00003170 від 18.08.2018, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Зазначена заява АТ КБ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення суду була задоволена судом, в результаті чого було змінено спосіб виконання рішення Славутського міськрайонного суду від 13.11.201 по справі № 2-1177/201. Зазначені дані, на думку відповідача [PERSON] , свідчать про те, що на даний час вже є рішення суду, яке набрало законної сили, з того самого предмету та з тих самих підстав, що і до даний позов АТ КБ «Приватбанк» у справі № 682/1278/23. Звернення ПАТ КБ «Приватбанк» стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредиту свідчить про стягнення кредиту до настання кінцевої дати виконання договору, а днем настання терміну повернення кредиту є день набрання чинності рішенням суду від 13.12.2011 по справі № 2-1177/2011. Таким чином, зобов`язання [PERSON] за договором поруки № HMS0GA00003170 припинились в день набрання чинності цього рішення, і свідчить про відсутність підстав для заявлення позову до [PERSON] . Окрім того, відповідач зазначає, що будь-яких письмових вимог від кредитора не отримувала. 29.06.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням [PERSON] для витребування для огляду в судовому засідання цивільну справу № 2-1177/2011 із архіву Славутського міськрайонного суду. 21.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому останній зазначає, що договірні правовідносини між сторонами не припинились, тому банк продовжує здійснювати нарахування заборгованості. Прийняте судом рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору і не тягне за собою припинення договору. Заходи досудового врегулювання спору не проводились, оскільки законом не встановлено їх обов`язковість для спірних правовідносин. Щодо дії договору поруки представник позивача вказує, що сторони обумовили, що договір поруки діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. 25.07.2023 ухвалою суду здійснено перехід розгляду цивільної справи № 682/1278/23 зі спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 22.09.2023 до суду надійшла заява від представника позивача про зменшення позовних вимог. Так, представник позивача просив суд стягнути із відповідачів 313704,77 грн. заборгованості за кредитним договором № HMS0GA0000317, з яких: 88672,39 грн. заборгованість за тілом кредиту; 144523,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28473,19 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 52036,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Також представник позивача просив стягнути із відповідачів судові витрати. 22.09.2023 розгляд справи не відбувався у зв`язку із перебуванням головуючої судді Мотонок Т.Я. у відрядженні. 11.10.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] 20.10.2023 у даній справі закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні на 17.11.2023. 14.11.2023 до суду надійшла заяв від представника відповідача [PERSON] , адвоката Червінчика Є.Е., про застосування позовної давності у справі. В обґрунтування заяви вказано, що відповідно до п.8.1 кредитного договору № НМSOGA00003170 від 19.08.2008 року сторони визначили, що кредитні кошти надаються у строк з 19.08.2008 року по 19.08.2018 року. Позивач у 2011 році звернувся з позовною заявою до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до Відповідачів про стягнення заборгованості за даним кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Отже, з моменту звернення до суду з позовною заявою строк виконання зобов`язання настав, умови договору були змінені, а у Банка виникло право вимоги за кредитним та іпотечним договором і тому саме з цієї дати, почався перебіг строків позовної давності за цими правовідносинами і кредитор повинен був вернутися до суду з позовом до позичальника протягом трьох років. Незважаючи на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2011 року позовні вимоги Позивача до Відповідачів було задоволено, Позивач знову звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № НМSOGA00003170 від 19.08.2008 року. Представник відповідача вважає, що строк виконання зобов`язання за даним договором настав у 2011 році, тому у даній справі позивач звернувся до суду поза межами тобто поза межами строку позовної давності. 17.11.2023 розгляд справи було відкладено з причини неможливості продовження судового засідання в режимі відеоконференції з іншим судом. 29.11.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] , адвоката Червінчика Є.Е. 01.12.2023 в судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, заявлені в заяві про зменшення позовних вимог, та просив стягнути із відповідачів заборгованість за кредитним договором загальною сумою 313704,77 грн. Зазначив, що договірні відносини між сторонами не припинено, оскільки зобов`язання відповідачами не виконується. Наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не звільняє боржників від відповідальності за невиконання ними грошового зобов`язання. Представник відповідача [PERSON] , адвоката Червінчик Є.Е., заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов та заяві про застосування строків позовної давності. Зазначив, що банк, звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в 2011 році, самостійно, на власний розсуд змінив строк виконання зобов`язання та вважав його таким, що настав, а тому після набрання рішенням від 13.12.2011 законної сили почався новий трирічний відлік строків позовної давності, який станом на день подачі даного позову сплив. Щодо витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зауважив, що у випадку відмови у задоволенні позову відповідний розрахунок ним буде подано протягом 5 днів з дня прийняття рішення по справі. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, до суду не з`явились та про причини неявки не повідомили. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.08.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитним договір № НМS0GA00003170, згідно із умовами якого Банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти, а позичальник в свою чергу зобов`язався кредит повернути на умовах, визначених договором (а.с. 10). Так, згідно розділу 8 Договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 19.08.2008 р. по 19.08.2018р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 11479200 гри. на наступні цілі: у розмірі 104072, 00 на споживчі цілі, з них 10000000 гри. шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 3000,00 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 572,00 гри. для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 900,00 грн. для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 10720,00 гри на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пл. 2.1.3, 22.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі, 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00, від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2. даного Договору. Позичальник зобов`язується повернути Кредит згідно порядку та в строки, визначені договором. Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека 2-кімнатної квартири загальною площею 37,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , договір поруки № НМSOGA00003170/1, укладений 19.08.2008 із [PERSON] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, надані банку з метою забезпечення зобов`язань за цим договором. При порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,153 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. 19.08.2023 позивач (кредитор) та [PERSON] (поручитель), уклали договір поруки № НМSOGA00003170/1, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п. 1, 2, 4, 11 Договору поруки) (а.с. 14). Також 19.08.2023 між кредитором та [PERSON] було укладено договір поруки № НМSOGA00003170/2, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п. 1, 2, 4, 11 Договору поруки) (а.с. 16). Окрім того, 19.08.2023 між кредитором та [PERSON] (поручителем) було укладено договір поруки № НМSOGA00003170/3, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п. 1, 2, 4, 11 Договору поруки) (а.с. 15). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 08.09.2023 з відповідачем [PERSON] за вказаним вище кредитним договором значиться заборгованість у сумі 313704,77 грн., з яких: 88672,39 грн. заборгованість за тілом кредиту; 144523,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28473,19 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 52036,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором (а.с. 132-134). Разом із тим, з матеріалів цивільної справи № 2-1177/11 (які були досліджені в судовому засіданні) - 10.10.11 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМSOGA00003170 від 18.08.2008 в розмірі 135000,90 грн. на квартиру загальною площею 37,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Славутського міськрайонного суду у справі № 2-1177/11 від 13.12.2011 позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості в сумі 128334,19 грн. за кредитним договором № НМSOGA00003170 від 18.08.2008 звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: на двокімнатну квартиру площею 37,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною для реалізації 143000 грн. Вказаним рішенням [PERSON] та [PERSON] виселено із вказаної квартири із зняттям із реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутського РВУ МВС України у Хмельницькій області. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 18.10.2018 у справі № 682/2445/18 задоволено заяву АТ КБ «Приватбанк» та змінено спосіб виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2011 року по справі №2-1177/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMS0GA00003170 від 18.08.2008 та виселення. В рахунок погашення заборгованості в сумі 128334 грн. 19 коп. за кредитним договором № HMS0GA00003170 від 18.08.2008, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири на прилюдних торгах. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. 1050 ЦК України, Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Реалізуючи своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України, пред`являючи вимогу про про повне дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями (у даному випадку звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки), кредитор в односторонньому порядку змінює строк виконання зобов`язання за кредитним договором і строк виконання зобов`язання за договором настає достроково. Логічним є те, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення суду є волевиявленням кредитора, який бажає повернути достроково надані боржнику кошти через порушення ним кредитної дисципліни, при цьому добровільно відмовляючись отримувати прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом, які б могли бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору. Прийняття судом рішення за позовом кредитора про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором достроково змінює зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок по виконанню судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором. Внаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора на нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України за час невиконання такого рішення. Зазначена правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № № 310/11534/13-ц, провадження № 61-4629св18, від 04.04.2018. На думку Верховного Суду, таке тлумачення та застосування положень ст. 1048 ЦК України при вирішенні спорів про стягнення відсотків, нарахованих за умовами кредитного договору після реалізації кредитором свого права на дострокове повернення кредиту по день фактичного повернення всієї суми кредиту, стягнутого на підставі судового рішення, суперечить таким принципам, як справедливість, добросовісність та розумність, порушує справедливий баланс інтересів сторін договору, створює ситуацію правової невизначеності, оскільки за час виконання рішення продовжують нараховуватись відсотки, розмір яких неможливо прогнозувати та розрахувати, і виконання рішення не звільняє стягувача від обов`язку зі сплати ще відсотків, які кредитор нарахує за період виконання судового рішення. І за такою логікою, після нарахування відсотків за період виконання судового рішення кредитор продовжить нараховувати відсотки до повернення відсотків, нарахованих за час виконання судового рішення, і так до безкінечності. В постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, зазначено, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Крім того, продовження нарахування кредитором відсотків, передбачених умовами кредитного договору, та інших штрафних санкцій, що можуть бути обумовлені кредитним договором, та, крім цього, нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором та цієї ж частини другої статті 625 ЦК України за несвоєчасне виконання судового рішення про стягнення заборгованості є невиправданим та надмірним тягарем для боржника. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до матеріалів цивільної справі № 2-1177/11 - банк звертаючись до суду 10.10.2011 року із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМSOGA00003170 від 18.08.2008 в розмірі 135000,90 грн. на квартиру загальною площею 37,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , ПАТ КБ «Приватбанк» самостійно змінив строки виконання зобов`язань, визначені у кредитному договорі № №HMS0GA00003170 від 18.08.2008, а тому строки позовної давності у даній справі слід рахувати саме з дня набрання рішенням від 13.12.2011 у справі № 2-1177/2011 законної сили. Отже, позивач змінив строк виконання зобов`язання та вважав його таким, що настав, звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, штрафних санкцій, разом із тим виникло грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Окрім того, 14.11.2023 до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] , адвоката Червінчика Є.Е., про застосування позовної давності у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти росії зазначив, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо повязані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Отож, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати (правова ВСУ, яка викладена в постанові від 02.11.2016 року по справі № 6-1174цс16, постанові ВСУ від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, постанові ВСУ від 16.11.2016 року по справі № 6-900цс16, постанова Великої палати ВС від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц). Як вже було вказано, оскільки строк виконання зобовязання настав і банком на власний розсуд в односторонньому порядку був змінений строк повернення кредиту, то право вимоги у банку щодо повернення кредиту в повному обсязі настало саме з дня набрання рішенням від 13.12.2011 у справі № 2-1177/2011 законної сили. Отже, з цього часу умови договору були змінені, а у банка виникло право вимоги за кредитним та іпотечним договором і тому саме з цієї дати, почався перебіг строків позовної давності за цими правовідносинами, який станом на 22.05.2023 на день звернення до суду із позовом АТ «ПриватБаннк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплив. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, за умови, що сторона до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Щодо витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача зазначено, що відповідні докази будуть подані до суду у відповідності до вимог ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення судом.

Outcome: dismissed