Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.10.2015р. по 31.05.2021р. в розмірі 59665,03 грн. та сплачений судовий збір 2270,00 грн. 24.11.2021р. у справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено у повному обсязі та ухвалою від 17 жовтня 2023 року за заявою представника відповідача [PERSON] заочне рішення скасовано та позов призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представник позивача не надавав клопотань про розгляд справи в загальному порядку. Відповідачі клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не подавали. Представник відповідачів подав заперечення на позов, де вказав, що до правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності і до стягнення з відповідачів, окрім [PERSON] за період з вересня 2018 року підлягає сума 32471,43 грн. [PERSON] зареєстрований разом з іншими відповідачами лише з 22.03.2021р., а тому з нього може бути стягнута заборгованість лише за цей період у розмірі 3039,58 грн, з якої 3% річних складають 17,74, а інфляційні втрати 61,07 грн. Представник позивача не надав пояснень на відзив, контррозрахунку або клопотань. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг КП «Харківські теплові мережі». Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Як вбачається з ксерокопії паспорту [PERSON] , а також довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова, він зареєстрований за адресою [ADDRESS] - з 22.03.2021р. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 67,68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. У відповідністю зі ст.162 ЖК України, власник квартири зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідачі вказані послуги сплачують несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з з 01.10.2015р. по 31.05.2021р. в розмірі 52927,82 грн., на підтвердження чого представником позивача надано розрахунок заборгованості. У ст.541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь кого з них окремо. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем доведено наявність боргу за вказаний у позові період у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також у відповідача [PERSON] у період з моменту його реєстрації у вказаній квартирі з22.03.2021р. по 31.05.2021р. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ч.2 ст. 625 ЦК України та розрахунку в матеріалах справи, позивач нарахував боржникам 3% річних на суму боргу в межах строку позовної давності у розмірі 1318,41 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3148,80 грн., що відповідає вимогам закону. Відповідачами заявлено клопотання про застосування до правовідносин строків позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5\~ст.261 ЦК). У разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань Таку правову позицію було визначено Верховним Судом України в Постановах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13, 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства") Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягають задоволенню за період часу, що знаходиться в межах строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся до суду 02.09.2021р., заборгованість у строках позовної давності слід рахувати з вересня 2018 року. Як вбачається з відомостей про нарахування, наданих позивачем, сума боргу за цей період складає 34010,41 грн. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає до солідарного стягнення сума заборгованості за період з 02.09.2018р. по 22.03.2021р. 30970,83 грн., а також 3% річних 1300,67 та інфляційні втрати 3087,73 грн. З відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 22.03.2021р. по 31.05.2021р. підлягає до солідарного стягнення сума заборгованості 3118,33 грн., а також 3% річних 17,74 та інфляційні втрати 61,07 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, суму задоволених вимог 34010,41 грн. необхідно помножити на розмір судового збору 2270,00 грн. та поділити на суму первісних вимог 52927,82 грн., що дорівнюватиме 1458,66 грн., і ця сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial