Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

у жовтні 2023 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшов вказаний позов, мотивований тим, що 18.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис № 1328 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ`Фінансова компанія «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 43 525,63 грн. Стягнення боргу проводиться приватним виконавцем\~Виконавчого округу\~Полтавської області\~Скрипником В.Л. Натомість позивач уважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням чинного законодавства, зокрема, договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально і, відповідно, не входить до переліку документів, за якимим може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи виконавчий напис №1328, приватний нотаріус необгрунтовано керувався п.2 Переліку документів у редакції постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову КМУ №662 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З огляду на викладене, позивач просить визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Своєю ухвалою від 05.10.2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.15). Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать повідомлення про отримання рекомендованого листа (а.с.21-23, 31-34), від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позивачка позов підтримала та просила його задовольнити (а.с.24). Ураховуючи викладене, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, дослідивши письмові докази у справі. Судом установлено, що 18.06.2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис №1328, за змістом якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №014/0973/82/0300693 від 04.10.2019, укладеного з АТ «Райфазен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» на підставі договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020, відступлені до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» на підставі договору відступлення права вимоги №07-12/20-5 від 07.12.2020, на користь останньої в розмірі 43\~525,63грн., яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36\~459,80 грн., проценти за користування кредитом 2154,38 грн., 3911,42 грн. виконавчий збір приватного виконавця та 500,00грн. вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.11). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. від 08.09.2021 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного виконавчого напису за №1328 (а.с. 10-11). У статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як убачається із кредитного договору №14/0973/82/0300693, заборгованість за яким стала підставою для виконавчих написів (а.с. 12-13) строк повернення кредиту не закінчився, відповідач жодним чином не повідомляв її про існування заборгованості, яка зазначена у Виконавчому написі нотаріуса. Позивачка вважає, що зазначену нотаріальну дію приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. проведено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, а тому заборгованість не є безспірною. Також суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, відтак приватний нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості, оскільки на той час в нотаріуса вже були відсутні правові підстави для цього. Верховний Суд України в своїй постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 зазначив, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Під час вчинення виконавчого напису нотаріусом, їй не надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки такі документи відсутні. Виконавчий напис було вчинено на підставі рохрахунку заборгованості, наданої відповідачем, що є відображенням односторонніх розрахунків відповідача та не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання договору та безспірної заборгованості боржника, а тому позов потрібно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved