Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 695. Протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Однією сім`єю з відповідачем не проживають вже більше трьох місяців, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем. На час укладання шлюбу відповідач мав лише квартиру в смт. Цибулів, Монастирищенського району Черкаської області, яку він залишив своїм дітям та автомобіль марки ВАЗ. З метою забезпечення зайнятості відповідача, вона в грудні 2009 року за 15000 доларів США продала легковий автомобіль Skoda Octavia 2007 року випуску та придбала вантажний автомобіль, який відповідач використовував для здійснення підприємницької діяльності. За час подружнього життя в результаті спільної підприємницької діяльності, а саме 03.07.2016, ними було придбано однокімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , яку було зареєстровано за відповідачем. Крім того, за час подружнього життя ними було придбано та зареєстровано за відповідачем автомобільну техніку: 07.02.2018 - легковий автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ; 20.10.2018 - вантажний автомобіль MAN TGA 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] ; 05.04.2013 - напівпричіп-платформу KOGEL 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] ; 05.03.2014 - вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] ; 15.05.2020 - 08.02.2020 - вантажний автомобіль MAN TGA 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Також у фактичній власності відповідача перебувала така автомобільна техніка (позивачу невідомо за ким техніка зареєстрована): вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] ; напівпричіп-платформу SCHMITZ SPR 27, 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] . 11 червня 2021 року ними було придбано легковий автомобіль JEEP RENEGADE 2017 року випуску, державний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за нею. При здійсненні підприємницької діяльності відповідач коштів в сім`ю не приносив, пояснюючи це тим, що йому потрібно виплачувати заробітну плату найманим працівникам, купувати запчастини та паливо-мастильні матеріали. Маючи повну довіру до відповідача, вона не вимагала жодних звітів про результати його підприємницької діяльності. Користуючись її довірою відповідач купував вантажні автомобілі та напівпричепи, які реєстрував на себе та своїх родичів. Нещодавно їй стало відомо, що без її на те згоди, в 2019 році відповідачем було «переоформлено» вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM державний номер [NUMBER] на свого сина від іншого шлюбу, [PERSON] . Невдовзі вона дізналася про те, що на 21 вересня 2021 року була призначена угода з переоформлення вантажного автомобіля MAN TGA, державний номер [NUMBER] на іншу особу, ймовірно на чоловіка доньки відповідача від іншого шлюбу. Таким чином, відповідач, без її згоди відчужує на користь третіх осіб їхнє спільне майно, яке набуте під час шлюбу і в розумінні ч. 2 ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю, чим порушує її майнові права на таке майно. Тому вона звернулася до суду з відповідним позовом та просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем; виділити у власність [PERSON] наступне майно: однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; легковий автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] ; легковий автомобіль JEEP RENEGADE 2017 року випуску, державний номер [NUMBER] ; вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] . Виділити у власність [PERSON] наступне майно: вантажний автомобіль MAN TGA 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] ; напівпричіп-платформу KOGEL 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] ; спеціалізований напівпричіп рефрижератор CHEREAU 1997 року випуску державний номер [NUMBER] ; спеціалізований напівпричіп рефрижератор SCHMITZ 1999 року випуску державний номер [NUMBER] ; вантажний автомобіль MAN TGA 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Зобов`язати [PERSON] виплатити [PERSON] грошову суму, яка перевищує вартість майна, що залишається у власності відповідача над вартістю майна, яке передається у власність позивача. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Колесник І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Верещак П.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти розірвання шлюбу, в іншій частині просили відмовити, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження набуття подружжям майна, яке підлягає розподілу, майно не оцінено, що позбавляє можливості розподілу та стягнення компенсації. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши думку учасників розгляду справи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що шлюб між сторонами укладено 24 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане повторно 10.05.2013, актовий запис № 695. З 17 жовтня 2008 року і на момент укладення шлюбу, 24.11.2009, [PERSON] був зареєстрований фізичною особою-підприємцем за КВЕД 77.12 -надання в оренду вантажних автомобілів; 49.41 -вантажний автомобільний транспорт. 14.06.1999 [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець і має власний бізнес: два салони краси, що розміщені в нежитлових приміщеннях, які перебувають в її особистій власності та знаходяться за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.09.2021 № 275788717, [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна кватира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 3021, посвідчений 23.07.2016 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г.І. На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~05.04.2013\~зареєстровано напівпричіп\~платформа-\~Е,Kogel SN 24, 1998 року випуску, д.н. [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~07.02.2018\~зареєстрованолегковий автомобіль Toyota Camry, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~20.10.2018\~зареєстровановантажний сідловий тягач MAN TGA 18.350, 2005 року випуску, д.н. [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу №\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~05.03.2014\~зареєстровановантажний сідловий тягач Renault Magnum, 2002 року випуску, д.н. [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~08.02.2020\~зареєстровановантажний сідловий тягач MAN TGA 18.440, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~15.05.2020\~зареєстрованоспеціалізований напівпричіп рефрижератор CHEREAU 1997 року випуску державний номер [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу серії\~ [NUMBER] \~за [PERSON] \~ 28.03.2019\~зареєстрованоспеціалізований напівпричіп рефрижератор SCHMITZ 1999 року випуску, державний номер [NUMBER] . На підставі\~свідоцтва про\~реєстрацію транспортного\~засобу за\~ [PERSON] \~11.06.2021\~зареєстрованолегковий автомобіль JEEP RENEGADE, 2017 року виписку, д.н. [NUMBER] . Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС № 7142 від 24.12.2022, відповідно до відомостей ЄДР ТЗ МВС, станом на 23.12.2022, на ім`я [PERSON] , [INFO] , зареєстровані наступні транспортні засоби: автобус MERCEDES-BENZ 814D, 1998 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 06.11.2010, дата зняття з обліку для реалізації 22.04.2011, інформації щодо подальшої перереєстрації вказаного ТЗ на нового власника в наявних базах даних не виявлено; напівпричіп - платформа KOGEL SN 24, 1998 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 05.04.2013; автомобіль вантажний сідловий тягач RENAULT MAGNUM, 2002 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 05.03.2014; автомобіль легковий TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 07.02.2018; автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA 18.350, 2005 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 20.10.2018; автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA 18.440, 2007 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 08.02.2020; напівпричіп - фургон рефрижератор CHEREAU CD-382, 1997 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 15.05.2020; напівпричіп - фургон рефрижератор SCHMITZ SKO 24, 1999 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 16.07.2020. Транспортні засоби, що були зареєстровані на ім`я [PERSON] та в подальшому відчужені ним: автобус БОГДАН А091, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 20.11.2009, дата зняття з обліку для реалізації 10.09.2010, дата перереєстрації вказаного ТЗ на нового 17.09.2010; автомобіль вантажний сідловий тягач RENAULT MAGNUM, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 19.02.2013, дата перереєстрації на нового власника за договором купівлі - продажу 23.07.2016; автомобіль легковий MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 01.07.2016, дата перереєстрації на нового власника за договором купівлі продажу 17.01.2018; напівпричіп - бортовий SCHWARZMULLER SPA, 2000 рокувипуску, д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 05.03.2014, дата перереєстрації на нового власника за договором купівлі -подажу 23.07.2016; напівпричіп - бортовий FRUEHAUF TF 34C13RAA, 1999 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 20.10.2018, дата перереєстрації на нового власника за договором купівлі -продажу 08.05.2019; напівпричіп - фургон рефрижератор SCHMITZ SKO 24, 1999 року випуску, державні номерні знаки [NUMBER] , дата реєстрації 28.03.2019, дата перереєстрації на нового власника за договором купівлі прдажу 23.09.2021. Що стосується вимоги позову про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини для розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позову щодо поділу майна подружжя слід зазначити наступне. Положеннями\~статті 60 Сімейного кодексу України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. \~\~\~\~Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 а постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справі № 372/504/17-ц. Відповідно до частини першої\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій\~статті 372 ЦК України. Отже, законодавством передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить спільно подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Водночас, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Відповідно до частини другої\~статті 364\~ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідач не погоджується із визначеною вартістю майна позивачем та варіантом його розподілу. Разом з тим позивач жодних доказів про ринкову вартість майна станом на дату подачі позову до суду не надала, так само, як і не заявила клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення ринкової вартості спільного майна подружжя. З огляду на відсутність клопотань позивача про призначення експертизи, суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів вартості як квартири так і транспортних засобів станом на час розгляду справи. При цьому, суд враховує, що визначена в довільній формі вартість квартири та транспортних засобів позивачем, не відповідає вимогам закону, а відтак, суд не може визначити вартість такої квартири та транспортних засобів. Враховуючи викладене, слід дійти висновку про відсутність підстав для вирішення питання поділу майна подружжя та стягнення на користь одного із сторін грошової компенсації різниці його вартості. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Отже дослідивши надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині розподілу майна у зв`язку із тим, що суду не було надано докази вартості спірного майна, в тому числі ні визначеної за погодженням між подружжям, ні виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, що також може вплинути на розмір компенсації другому із подружжя у разі поділу майна. Враховуючи вищевикладене, а також встановлені судом і наведені вище обставини, докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині поділу майна подружжя, не підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на їх недоведеність.

Outcome: partial