Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем 05.08.2006 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, цінності та обов`язки. Через постійні непорозуміння, в сім`ї відбувались сварки, які поступово накопичувалися, що і призвело до того, що вони стали сторонніми один одному, чужими людьми. Бажання зберегти сім`ю не має, можливість появи такого бажання відсутня. Подружні відносини між сторонами припинені по спільному рішенню з 01.06.2020 р. З цього часу спільне господарство не ведеться, стосунків та спілкування не підтримують, спору про спільне майно, як і спільного майна немає. Намагань та бажань поновити відносини не було, як у позивачки так і у відповідача за весь час розлуки. Дочка весь цей час проживає з позивачем. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність почуттів один до одного, спільних інтересів, цілей, різні погляди на майбутнє життя та побут, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з цим наполягає на його розірванні. 18.10.2023 року від відповідача надійшов зустрічний позов про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з батьком. Згідно вказаного зустрічного позову, відповідач за первинним позовом [PERSON] додатково вказує, що фактично шлюбні відносини між ними припинені більше трьох років, вони не проживають разом як чоловік та дружина. Між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідачка бажає створити нову сім`ю. Їхня неповнолітня донька проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Відповідачка [PERSON] , в недавньому часі виїхала за кордон на постійне місце проживання і вони домовилися, що їхня донька [PERSON] буде проживати разом зі ним. Спір з приводу майна, набутого під час перебування у шлюбі, яке належить їм з відповідачкою за зустрічним позовом, на праві спільної сумісної власності, на момент звернення до суду - відсутній. У зв`язку з викладеним, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , а доньку [PERSON] залишити проживати, разом з ним. Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.10.2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом . Позивач за первинним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі усі повноваження щодо її представництва надала своєму представнику адвокату Брітовій Е.А. Представник позивача за первинним позовом, адвокат Брітова Е.А., в судове засідання не з`явилася подала заяву в які й позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують, щодо позовної вимоги залишення донки прозивати з матір`ю сторони в рівному співвідношенні та враховуючи бажання дитини, просили залишити без розгляду. Зустрічний позов визнають повністю та не заперечують проти такого. Відповідач за первинним позовом [PERSON] , в судове засідання також не з`явився, просив розглянути справу про розірвання шлюбу без його участі. Позовні вимоги, за його зустрічним позовом підтримує повністю та просив такі задовольнити. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, та з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 06 серпня 2010 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 487. Дана обставина стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 20.08.2010 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 лютого 2011 року серії [NUMBER] , яка є неповнолітньою. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Вирішуючи позовну вимогу позивача за зустрічним позовом про залишення дитини після розірвання шлюбу проживати з батьком на його самостійному вихованні та утриманні, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. У зв`язку із вказаним, враховуючи визнання зустрічних вимог представником позивача за первинним позовом, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , залишити проживати разом із батьком [PERSON] на його самостійному вихованні та утриманні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved