Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2019 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №18. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Також відповідачка має від іншого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та спільний побут, тому не бажає в подальшому перебувати в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Крім того зазначає, що відповідачка має намір виїхати зі старшим сином закордон на заробітки. Для їхньої спільної дитини [PERSON] переїзд за кордон буде надзвичайно стресовим, оскільки вона влаштована у дитячий садок та має прихильність до нього. Зазначає, що офіційно працевлаштований на ТОВ «Автодімсервіс», має постійний заробіток, постійне місце проживання у с.Великий Омеляник Луцького району Волинської області, де зареєстрована і проживає їхня донька, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, тому вважає, що дитина може бути залишена проживати з ним. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просив розірвати, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з батьком [PERSON] . Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечила. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений28.08.2019 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №18,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.08.2019 року (а.с. 4). В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі-Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст.11 Закону зазначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований на ТОВ «Автодімсервіс» , має постійний заробіток, постійне місце проживання у с.Великий Омеляник Луцького району Волинської області, де зареєстрована і проживає донька, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Постановою Верховного суду від 15.01.2020 року (61-14859ск19) зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки спір між сторонами щодо визначення місця проживання відсутній, суд приходить до висновку, що малолітній [PERSON] , [INFO] суд визначає місце проживання разом з батьком [PERSON] . На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112,114,115 СК України, ст.29 ЦК України,

Outcome: approved