Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У вересні 2022 року позивачем через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до укладеного договору № CVSNGB0000000002 від 16.09.2008 року [PERSON] 16.09.2008 року отримав кредит у розмірі 59113,44 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.09.2028 року. Разом з тим, відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, у нього утворилась заборгованість та рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі №2- 493/2011 стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 71247,7 доларів США, що утворилася станом на 20.01.2010 року та складалася з: 53771,59 доларів США заборгованості за кредитом; 10404,21 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 2755,78 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 4216,29 доларів США заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З метою\~ забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем 16.09.2008 року було укладено договір іпотеки № CVSNGB0000000002 відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку майнові права на отримання у власність нерухомого майна, будівництво якого незавершене а саме: Квартири, будівельний номер якої за проектом 25 (двадцять п`ять), загальною площею 83,86 кв.м., що розташована на 7 поверсі житлового комплексу (будинку) за [ADDRESS] , розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення майна житлова нерухомість. Вказувала на те, що станом на 08.09.2022 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 573 836,56 USD доларів США, яка складається з наступного: 54 179,09 доларів США - заборгованість за кредитом; 90 6 / 8,00 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24 545,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 377 167,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, (що за за курсом НБУ станом на 26.09.2022 складає 377 167,94 х 36,56 = 13 789 259,88 грн.). З урахуванням наведеного, вважає наявними підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із порушенням виконання основного зобов`язання. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] ( [ADDRESS] , іпн [NUMBER] ) за Кредитним договором №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008, яка складається із заборгованості за відсотками у сумі 80 213,79 доларів США перед АТ КБ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, ІД, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570), звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008 - майнові права на отримання у власність нерухомого майна, будівництво якого незавершене а саме: квартири, будівельний номер якої за проектом 25 (двадцять п`ять),загальною площею 83,86 кв. м„ що розташована на 7 поверсі житлового комплексу (будинку) за [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Разом з тим, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.12.2022 року зупиненно провадження\~у \~даній \~справі до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №910/4518/16. 05.04.2023 року Великою Палатою Верховного суду винесено постанову у справі №910/4518/16 в якій Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. В подальшому,\~позивач \~ направив\~до \~суду \~заяву \~про \~ зміну\~предмету \~позову \~та просив\~ в рахунок погашення заборгованості [PERSON] ( [ADDRESS] , іпн [NUMBER] ) за Кредитним договором №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008, яка складається із заборгованості за пенею у сумі 2 932\~616,16 гривень перед позивачем (01001, і/ Київ. вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570), звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008 - майнові права на отримання у власність нерухомого майна, будівництво якого незавершене, а саме: квартири, будівельний номер якої за проектом 25 (двадцять п`ять),загальною площею 83,86 кв. м„ що розташована на 7 поверсі житлового комплексу (будинку) за [ADDRESS] , шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.07.2023 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову. Згідно додаткових пояснень представника позивача, позивача вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення лише частини заборгованості за пенею в сумі 2 932\~616,16 грн. та така сума дублює гривневий еквівалент розміру заборгованості за відсотками в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в первісній редакції позовних вимог. Таким чином, позивач змінив заборгованість по відсотках на частину боргу по пені в аналогічній сумі. Представник відповідача просив застосування до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності, вказуючи на те, що банк змінив строк виконання зобов`язання, пред`явивши вимогу про дострокове стягнення боргу та відстав для переривання перебігу позовної давності по спірному забезпечувальному зобов`язанню не встановлено, при цьому до вимог по звернення стягнення на предмет іпотеки застосовуються загальні строки позовної давності, які обчислюються окремо від основного зобов`язання. Представник позивача приймала участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у долучених до матеріалів справи заяв по суті справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який позов не визнав, вказуючи на відсутність у відповідача оригіналу договору на підставі якого у нього виникли відповідні майнові права, що є предметом іпотеки, а також відсутність відомостей про наявність таких майнових прав у відповідача на момент розгляду справи, адже вказану у договору квартирі він у власність не набував. Також, підтримав заявлену ним вимогу про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Окрім того, просив врахувати, що позивач просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за частиною пені, натомість до вимог про стягнення пені застосовується спеціальний строк позовної давності тривалістю один рік та такий строк пропущений позивачем. В рамках судового розгляду даного спору судом було витребувано ряд доказів, зокрема у ПП «Володимир-Буд» (Чернівецька область, Кіцманський район,\~село Стрілецький Кут) інформацію щодо власника квартири за будівельним номером за проектом - №25 на 7-му поверсі об`єкта будівництва - 84-х квартирного будинку в [ADDRESS] , або особу, якій належать майнові права на вказану квартиру згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва за вказаною адресою; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію щодо об`єкту нерухомості квартиру [ADDRESS] ; у АТ КБ «ПриватБанк» детальний розрахунок (з посиланням на відповідні періоди нарахування) заборгованості по пені за Кредитним договором №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008 року в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №CVSNGB0000000002 від 16.09.2008 - майнові права на отримання у власність нерухомого майна, а саме квартири за будівельним номером за проектом - №25 на 7-му поверсі об`єкта будівництва - 84-х квартирного будинку в [ADDRESS] ; інформацію щодо заборгованості за договором № 23020Г\~від 17.12.2008\~року \~про який\~ іде\~ мова\~в \~прохальній \~частині заяви\~про зміну\~ \~предмету \~ позову\~від 16.06.2023\~ року;\~з \~Державного нотаріального\~архіву в\~Чернівецькій області\~копію договору,\~на підставі\~якого у\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~виникли майнові\~права на\~отримання у\~власність нерухомого\~майна,\~будівництво якого\~незавершене,\~а саме:\~квартиру,\~будівельний номер\~якої за\~проектом -\~25,\~загальною площею\~83,86\~кв.м.,\~що розташована\~на 7\~поверсі житлового\~комплексу (будинку)\~за [ADDRESS] \~та такі\~майнові права\~стали предметом\~договору іпотеки\~№CVSNGB0000000002\~від 16.09.2008\~року \~посвідчено нотаріусом\~ \~ Чернівецького\~ \~міськогонотаріального округу Глуговським В.В., зокрема договір №1 про участь у [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 16.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CVSNGB0000000002 відповідно до умов якого банк надав відповідачу в кредит у розмірі 59113,44 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.09.2028 року (а/с 8, 141). Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Так,\~ вказане\~зобов`язання \~було забезпечене\~іпотечним договором\~ №\~CVSNGB0000000002 , укладеним між сторонами 16.09.2008 року відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку майнові права на отримання у власність нерухомого майна, будівництво якого незавершене а саме: Квартири, будівельний номер якої за проектом 25 (двадцять п`ять), загальною площею 83,86 кв.м., що розташована на 7 поверсі житлового комплексу (будинку) за [ADDRESS] , розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення майна житлова нерухомість (а/с 12, 137). За наслідками отриманої судом інформації з Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області, вказані майнові права виникли у відповідача на підставі договору №1 про участь у фонді Фінансування Будівництва від 16.09.2008 року (а/с 144). Пунктом 38.2 договору іпотеки передбачено, що після завершення будівництва майно буде зареєстровано у встановленому законом порядку як окремо виділений в натурі об`єкт права власності. Майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Після завершення будівництва майно залишається предметом іпотеки відповідно до цього договору. Разом з тим, відповідно до з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказану квартиру з моменту укладення вказаного договору та на даний час за відповідачем не зареєстроване (а/с 134). Статтею 204 ЦК України закріплено поняття презумпції правочину, з якої вбачається, що вчинений\~правочин\~вважається\~правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця\~презумпція\~не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Будь-яких доказів того, що вказаний вище договір на підставі якого у відповідача виникли майнові права на відповідну квартиру визнаний у встановленому законом порядку недійсними чи розірваний матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, враховуючи презумпцію правомірності правочинів, суд приходить до висновку, що відповідачу на момент розгляду справи належить предмет іпотеки. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19). За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно з частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Отже, встановлено, що відповідачу належать майнові права на квартиру [ADDRESS] , які останній передав в іпотеку банку з мето забезпечення належного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином своїх зобов`язань аз кредитним договором не виконував та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.04.2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 71247,7 доларів США, що утворилася станом на 20.01.2010 року та складалася з: 53771,59 доларів США заборгованості за кредитом; 10404,21 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 2755,78 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 4216,29 доларів США заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а/с 15). 05.04.2023 року Великою Палатою Верховного суду винесено постанову у справі №910/4518/16 в якій Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. З урахуванням вказаних висновків, позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення частини пені, нарахованої за неналежне виконання зобов`язань на виконання вимог п. 8.4 кредитного договору відповідно до якого при порушенні позичальником\~зобов`язань\~із погашення\~кредиту,\~Позичальник сплачує\~Банку пеню\~у розмірі\~ 0,15\~%\~від суми\~простроченої заборгованості\~по кредиту\~за колений\~день прострочки,\~але не\~менше 1\~гривні У\~випадку,\~якщо кредит\~видається у\~іноземній валюті,\~пеня сплачується\~в гривневому\~еквіваленті по\~курсу НБУ\~на дату\~сплати. Оскільки представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідносин як до суми боргу на який позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки так і до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід зазначити наступне. У\~постанові від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16\~Верховний Суд\~вказав,\~щоіпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є\~різними вимогами\~(основною та додатковою), застосування до додаткових вимог наслідків переривання перебігу позовної давності за основною вимогою законом не передбачено. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема ч. 1 вказаної статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Так, вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є\~різними вимогами\~(основною та додатковою). Звернення стягнення є реалізацією іпотекодержателем свого права, передбаченого договором іпотеки, та підставою припинення цього права (правовий висновок у постанові ВС від 18.08.2021 року у справі №201/15310/16). У постанові Верховного Суду від 18.09.2021 у справі № 201/15310/16 (провадження № 61-547св21) зазначено, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). Отже, посилання відповідача на можливий сплив позовної давності за вимогами про стягнення пені за основним зобов`язанням стосується правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, натомість позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання та щодо такої позовної вимоги строки позовної давності рахуються окремо і на таку вимогу поширюється загальна\~позовна давність. Крім того, у відповідності до вимог \~ст. 259 ЦК України, позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін.\~ Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Так, п. 5.5 кредитного договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором, встановлюється сторонами тривалістю в 5 років. Так, враховуючи долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості, а також ціну позову, суд приходить до висновку, що сума пені в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки знаходить в межах строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 33 вказаного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. У відповідності до положень п.п. 5.1-5.4 договору іпотеки від 14.06.2007 року Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення Іпотекодавцями будь-яких зобов`язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором. Іпотекодавці в будь-який час до реалізації Предмету іпотеки має право припинити звернення стягнення на нього виконанням Зобов`язання в повному обсязі. Звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього Договору (а/с 15-17 Том 1). Відповідно до частини першоїстатті 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина другастатті 35 зазначеного Закону). Отже, за змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконано чи виконано неналежно, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звернути стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Як було встановлено судом, позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, який було задоволено рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.04.2011 року. Разом\~з тим,\~на час\~ звернення\~ позивача\~ до\~суду \~ з\~даним \~позовом \~ за\~відповідачем \~продовжує \~рахуватись \~заборгованість,\~яка станом\~на \~08.09.2022\~ року\~складається \~з наступного:\~ 54 1 79,09 доларів США - заборгованість за кредитом; 90 618,00 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24 545,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 377 167,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, (що за курсом НБУ станом на 26.09.2022 року складає 377 167,94 х 36,56 = 13 789 259,88 грн.) (а/с 16-18). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України\~"Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення розбіжностей та осучаснення реалізації майна в іпотеці та виконавчому провадженні" від 16.07.2021року № 1701-IX реалізацію предмета іпотеки, на який звертається стягнення на підставі рішення суду слід проводити шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, позов слід задовольнити, при цьому слід також зазначити наступне. Так,\~у зв`язку\~з військовою\~агресією російської\~Федерації проти\~України,\~на підставі\~пропозиції Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України,\~відповідно до\~пункту 20\~частини першої\~статті 106\~Конституції України,\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану"\~ указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України \~№ 2102\~-IX\~від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час. Відповідно до\~Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI\~«Прикінцеві положення»\~Закону України\~«Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасуваннящодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами,зупиняється діястатті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти),статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах)цього Закону». Разом з тим, зупиненння дій зазначених вище норм закону, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово відтерміновує дії, спрямовані на виконання судового рішення. Приписи вказаних норм закону стосуються при реалізації виконання судового рішення та не можуть впливати на право іпотекодержателя на судовий захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно вимог\~ ст.\~39\~Закону \~України «Про\~іпотеку»,\~у разі\~задоволення судом\~позову про\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки в\~рішенні суду\~зазначаються:\~ загальний\~розмір вимог\~та всі\~його складові,\~що підлягають\~сплаті іпотекодержателю\~з вартості\~предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо\~забезпечення збереження\~предмета іпотеки\~або передачі\~його в\~управління на\~період до\~його реалізації\~(у\~разі необхідності); спосіб\~реалізації предмета\~іпотеки; пріоритет\~та розмір\~вимог інших\~кредиторів,\~які підлягають\~задоволенню з\~вартості предмета\~іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в сумі 43989,24 грн. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved