Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

31 липня 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] . Заявник свою заяву обґрунтував наступним: [INFO] померла його мати [PERSON] . У зв`язку з її смертю відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Заявник з матір`ю проживав з вересня 2021 року у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я. За життя [PERSON] на випадок її смерті заповіла усе належне майно своєму сину. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Цемаха В.А. для оформлення спадкових прав. 21.07.2023 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, ненаданням доказів документально підтверджуючих факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник просить суд встановити факт проживання за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалою судді від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі. Представник заявника [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Марченко А.С. та приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Цемах В.А. про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду направили заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, встановив такі фактичні обставини справи: [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). За життя [PERSON] належала 1/2 частина будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] (а.с. 34-35). 23.05.2017 року [PERSON] на випадок її смерті заповіла усе належне майно своєму сину, що підтверджується заповітом Серії НМА № 410042 (а.с. 37). У липні 2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Цемаха В.А. для оформлення спадкових справ. 21.07.2023 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском десятимісячного строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів документально підтверджуючих факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30 зворот). Згідно акту про фактичне проживання особи без реєстрації від 28.07.2023 року, в будинку [ADDRESS] [PERSON] у період з перших чисел вересня 2021 року по 01.12.2021 року проживала зі своїм сином [PERSON] , який піклувався та доглядав за нею у зв`язку з її хворобливим станом здоров`я. Після смерті матері [PERSON] за вказаною адресою не проживає (а.с. 40). [PERSON] заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Проте, проживаючи з матір`ю, він вважав, що прийняв спадщину. Наразі заявник є єдиним спадкоємцем після померлої матері. Спадкова справа після померлої не заводилась. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання заявника із [PERSON] до дня її смерті. Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відмова нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що із наданих ним документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском строку. Отже, немає підстав для висновку про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження є передчасним. Факт проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про фактичне проживання особи без реєстрації від 28.07.2023 року (а.с. 40) та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved