Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 26.09.2009 року між її батьком ( [PERSON] ) та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харків від 20.09.2013 року шлюб було розірвано. Після розлучення батьків позивач проживала з відповідачем, а починаючи з 29.08.2014 року стала проживати зі своїм батьком, за адресою: [ADDRESS] , та навчалась у комунальному закладі «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради». Починаючи з 02.12.2022 року відповідач змусила [PERSON] перейти до навчання у Чутівську ЗОШ І-ІІІ ступенів, смт. Чутове, Полтавська область, вул. Центральна, 2. Зараз позивач знову навчається в комунальному закладі «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради», [ADDRESS] . Як батько так і мати повністю опікуються інтересами і потребами позивача, піклуються, займаються вихованням, слідкують за її розвитком та здоров`ям. Батько позивача ( [PERSON] ) ніколи не перешкоджав і не має наміру в подальшому перешкоджати спілкуванню відповідача з донькою. Хоча відповідач і надала згоду на реєстрацію місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , але наполягає, щоб позивач мешкала в смт. Чутове, Полтавської області та відвідувала Чутівську ЗОШ І-ІІІ ступенів. Позивач в м. Харків має багато друзів та знайомих, бабуся та дідусь теж там проживають та вона бажає продовжити навчання у Харківському технологічному ліцеї № 9, в котрому на даний час навчається. Батько повністю віддає свою любов та турботу позивачу, велику увагу приділяє її розвитку, батьком створені найкращі умови для доньки, в неї є своя кімната, вона забезпечена усім необхідним для навчання та розвитку, враховуючи власні інтереси, позивач вважає, що їй краще буде проживати разом з батьком, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визначити її місце проживання разом з батьком [PERSON] , за місцем його реєстрації та проживання, а саме: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Представник позивача, адвокат Антоненко І.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, з позовними вимогами не згодна, вважає, що дитина повинна проживати разом з матір`ю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Не зважаючи на приписи ч.2 ст.29 ЦК України та ч.3 ст.160 СК України(стосовно самостійного визначення місця проживання 14 річною особою) суд розглядає дану справу по суті, оскільки наявний спір про право. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (третя особа) та [PERSON] (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2013 року (а.с.15). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір`ю. Також, 12.01.2023 року [PERSON] надала свою згоду на реєстрацію місця проживання своєї доньки [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 3 статті 160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Як було встановлено в ході судового розгляду та фактично не оспорювалося учасниками процесу, з 29.08.2014 року неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживала разом з батьком [PERSON] , а з матір`ю проживала лише в період з 20.09.2013 року по 28.08.2014 року та з 02.12.2022 року по 29.08.2023 року. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 23.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (батько), [PERSON] , [INFO] (донька). Квартира у доброму санітарному стані, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Квартира забезпечена газо, електро та водопостачанням, водовідведення, опалення центральне. Для дитини є окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, шафою для одягу, одяг та взуття за віком та сезоном, стіл для навчання, шафа для книг, наявні підручники та комп`ютерна техніка з виходом в інтернет. Стосунки в сім`ї доброзичливі, ввічливі (а.с.110-111). Вищенаведене також підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з якої вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , (а.с.16). Відповідно до листа комунального закладу «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради» № 02-11/565 від 03.10.2023 року [PERSON] , [INFO] , навчалась в комунальному закладі «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради» з 29.08.2014 року по 02.12.2022 року та вибула до Опорного закладу «Чутівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області». 30.08.2023 року зарахована до комунального закладу «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради» (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із\~статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , який займається її вихованням, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, через що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved