Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 22.07.2020 у справі №465/584/20, та просить стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітня, та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.07.2020 у справі №465/584/20 з нього стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітня, та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. На теперішній час його матеріальне становище погіршилось, оскільки він не працює, що підтверджується відомостями з державної податкової служби України та витягом з пенсійного фонду України форми ОК-5. Також, згідно з довідкою з Львівського міського центру зайнятості він на обліку як безробітний в центрі зайнятості не перебуває і виплати допомоги не отримує. Окрім того, згідно з довідкою з управління праці та соціального захисту населення позивач не отримує жодних допомог. Така загальна сума на двох дітей для позивача є непосильною. Тому на сьогодні в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду і він не можу ні її погасити, ні сплачувати вчасно аліменти. Позивач та його представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями. Також не подала до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності. Суд постановив проводити розгляд\~справи на підставі наявних у ній доказів. На підставі положень ч.2\~ст.247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши думку сторін, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК\~цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах поданих нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.07.2020 у справі №465/584/20 з [PERSON] стягнуто аліменти утримання доньок [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітня, та [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789 XII\~(78912) та набула чинності для України 27.09.91 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. ч. 8-9\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 8 Закону України 71 "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 5 лютого 2014 року в справі N 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статтю 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на погіршення матеріального становища, у зв`язку з тим, що він не має постійного доходу. Відповідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно зі ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, аналізуючи надані докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано, а також враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що в даному випадку не доведено підстав для задоволення позову, передбачених\~ст. 192 СК України. Відповідно ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed