Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення постійного безоплатного сервітуту та усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП "Львівводоканал" є підприємством у сфері водопостачання та водовідведення. З метою здійснення оснащення багатоквартирного будинку [ADDRESS] вузлами комерційного обліку позивачем був виготовлений робочий проект встановлення приладів обліку води на вводах у багатоповерхові житлові будинки м. Львова. На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 444 Про порядок інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку позивачем здійснено наступні кроки: на сайті ЛМКП "Львівводоканал" розміщено повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку в будинку відповідачів; на дошці оголошень будинку відповідачів розміщено повідомлення про намір встановити вузол комерційного обліку; усім мешканцям будинку [ADDRESS] в їхніх рахунках-повідомленнях про оплату послуг водопостачання і водовідведення вказано інформацією про намір ЛМКП "Львівводоканал" встановити вузол комерційного обліку в їхньому будинку. 15.02.2023 року працівники позивача прибули для встановлення вузла комерційного обліку води в підвальному приміщенні будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачі не допустили позивача до приміщення, про що складено акт від 15.02.2023 року про недопущення до будівлі (підвального приміщення житлового будинку) та відмову від встановлення вузла комерційного обліку з постачання питної води. Акт відповідачі підписувати відмовились. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2023 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання про причини неявки суд не повідомили. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з таких підстав. Судом встановлено, що Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" є підприємством у сфері водопостачання та водовідведення. З довідок наданих ЛКП «Львівводоканал» вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS] та є власниками квартир у даному будинку /а. с. 19-30/. З метою здійснення оснащення багатоквартирного будинку [ADDRESS] вузлами комерційного обліку, позивачем був виготовлений робочий проект встановлення приладів обліку води на вводах у багатоповерхові житлові будинки м. Львова. На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 444 «Про порядок інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку» позивачем здійснено наступні кроки: на сайті ЛМКП "Львівводоканал" розміщено повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку в будинку відповідачів; на дошці оголошень будинку відповідачів розміщено повідомлення про намір встановити вузол комерційного обліку; усім мешканцям будинку [ADDRESS] , в їхніх рахунках-повідомленнях про оплату послуг водопостачання і водовідведення вказано інформацією про намір ЛМКП "Львівводоканал" встановити вузол комерційного обліку в їхньому будинку /а. с. 31-33/. З акту про ненадання доступу до оснащення вузлом комерційного обліку будівлі - житлового будинку від 15.02.2023 року складеного працівниками Львівського міського комунального «Львівводоканал» вбачається, що співвласники будинку [ADDRESS] не надали згоду на встановлення вузла комерційного обліку холодної води на запропонованому працівниками ЛМКП «Львівводоканал місці - внутрішніх інженерних мереж та на умовах фінансового забезпечення ЛМКП «Львівводоканал» /а. с. 34/. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" від 27.06.2008 р. № 190 (надалі - Правила користування) ЛМКП "Львівводоканал", як виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем. Згідно з статтею 23 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання (далі - Закон про облік). Відповідно до статті 3 Закону Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» про облік, оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнання інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил. Абзацом 4 ч. 3 ст. 3 Закону про облік передбачено, що у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку». Водночас, згідно з пунктом 13 Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 206, вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання. Постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 444 «Про порядок інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку» визначено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузла комерційного обліку повідомляє власникам (співвласникам) будівлі про намір встановити такий вузол за формою згідно з додатком. У разі якщо протягом двох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку власник (співвласники) будівлі не повідомив(ли) оператора зовнішніх інженерних мереж про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, а також у разі, якщо власник (співвласники) повідомив(ли) про намір погодити відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку або про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку, але не зробив(ли) цього протягом чотирьох місяців з дня отримання повідомлення оператора зовнішніх інженерних мереж про намір встановити вузол комерційного обліку, оснащення будівлі вузлом комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. Пунктом 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України визначено, що речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут). Частиною 1 ст. 401 Цивільного кодексу України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За приписами ст. 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Згідно з ч. 2 ст. 403 ЦК України, сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Правова природа сервітуту передбачає, що однією з умов його встановлення є неможливість власника майна задовольнити власні потреби без встановлення користування чужим майном. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено усі залежні від нього дії з метою оснащення багатоквартирного будинку [ADDRESS] вузлами комерційного обліку води. Відповідачам було відомо про намір ЛМКП «Львівводоканал» встановити вузол комерційного обліку води на будинок, однак зі свого боку, згоди на встановлення відповідного вузла вони не надали, що вбачається з акту від 15.02.2023 року про ненадання доступу до оснащення вузлом комерційного обліку будівлі-житлового будинку», самостійно вузол комерційного обліку питної води у строки, передбачені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», не встановили, до позивача для врегулювання вказаного питання не звертались. Таким чином, у позивача відсутня можливість виконати наведені вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинку [ADDRESS] вузлом комерційного обліку питної води іншим способом, аніж встановлення постійного безоплатного сервітуту щодо нежитлового підвального приміщення в будинку [ADDRESS] , для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку питної води та обслуговування такого вузла обліку. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачі є співвласниками, зареєстровані або на них відкриті особові рахунки з отримання послуг які надає позивач, тобто на відповідній підставі отримують послуги та позивачем належним чином обґрунтовано пред`явлення вимог саме до них. Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що метою сервітуту є задоволення потреб зацікавленої особи для ефективного використання належного їй майна; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Речове право у вигляді сервітуту дає змогу власникові повною мірою реалізувати надані йому правомочності щодо належного цій особі майна і забезпечити його ефективне використання, а також передбачає право на задоволення немайнових інтересів інших осіб, речове право яких на чужу річ не пов`язано зі здійсненням майнових прав. Отже, однією з основних ознак сервітуту, який має бути встановлено за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів особи у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягти згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даній справі судом встановлено, що встановлення зазначеного сервітуту не нанесе збитків відповідачам і не є обтяжливим для них, а задоволення вимог позивача, що спрямовані на виконання приписів чинного законодавства, є неможливим в інший спосіб. Крім цього, встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в якій обладнується вузол комерційного обліку, передбачене приписами вказаного Закону. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки позовні вимоги знайшли своє ствердження у судовому засіданні, та підтверджені належними допустимими та достовірними доказами, а встановлення зазначеного сервітуту не нанесе збитків відповідачам і не є обтяжливим для них. Крім того, задоволення заявлених вимог сприятиме дотриманню і прав самих відповідачів, адже відсутність відповідного сервітуту може призвести до припинення надання їм відповідних послуг, що очевидно не сприятиме дотриманню їх прав та суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів солідарно на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2684, 00 грн..

Outcome: approved