Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Ідея Банк», АТ «Банк Форвард», ТОВ «Дінеро», АТ «Перший Український Міжнародний Банк», ТОВ «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2023 року позивачу стало відомо про наявність відносно нього виконавчих проваджень під номерами 63145963, 64651058, 63761261, 66661301, 66735484, 66838977, у рамках яких виконавцями накладений арешт на його кошти та здійснюється примусове стягнення коштів із його доходів. Кожне із цих виконавчих проваджень відкрите на підставі виконавчого напису, вчиненого нотаріусом, на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, який нотаріально не посвідчувався. Так, ВП №63145963 відкрите за виконавчим написом №4088 від 05.09.2020, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. на підставі кредитного договору №200099341 від 06.05.2019; ВП №64651058 - за виконавчим написом №415 від 29.01.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. на підставі кредитного договору №200099348 від 04.12.2017; ВП №63761261 - за виконавчим написом №37297 від 17.11.2020, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі кредитного договору №1001405249401 від 15.09.2019; ВП №66661301 - за виконавчим написом №30240 від 18.03.2021, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. на підставі кредитного договору №2114172 від 13.03.2020; ВП №66735484 - за виконавчим написом №2488 від 16.07.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі кредитного договору №Z62.19744.004551611 від 20.11.2018; ВП №66838977 - за виконавчим написом №16156 від 05.07.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі кредитного договору №AG7894145 від 15.03.2020. Із вказаними виконавчими написами позивач не згодний та вважає їх такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з наступним. При вчиненні виконавчих написів нотаріуси керувалися пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ №662 від 26.11.2014. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином після 22.02.2017 вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів, але такий договір між позивачем та відповідачем не укладався. Це підтверджується самими кредитними договорами та виконавчими написами, у яких мається посилання на кредитні договори, але відсутня будь-яка вказівка на їх нотаріальне посвідчення. Отже, приватними нотаріусами при вчиненні виконавчих написів не враховано, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні і тому не підлягали застосуванню. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить визнати виконавчі написи нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, а також стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати; судовий збір та правничу допомогу. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, яке було відкладено до 21 вересня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2023 року заяву представника позивача задоволено, забезпечено позов [PERSON] , шляхом зупинення стягнення по виконавчим провадженням. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2023 року було роз`єднано позовні вимоги та з даної справи виділено у самостійні провадження: позовні вимоги [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; за позовом [PERSON] до ТОВ «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; за позовом [PERSON] до\~АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; за позовом [PERSON] до ТОВ «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2023 року позовну заяву [PERSON] до АТ «Банк Форвард» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Зобов`язано АТ «Банк Форвард» надати до початку судового засідання копію кредитного договору №200199341 від 06.05.2019, укладеного між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] , на підставі якого було винесено виконавчий напис №4088 від 05.09.2020. Призначено судове засідання на 14 листопада 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокію Юріївну та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надати суду до 05.12.2023 завірені належним чином документи, що були подані АТ «Банк Форвард» для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Відкладено судове засідання до 08 грудня 2023 року. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, згідно поданої заяви представника позивача адвокат Денисенко С.В. просить розгляд справи проводити без їхньої участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Витребувану судом інформацію не надав. Згідно поданого пояснення просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Між тим нотаріусом за заявою АТ «Банк Форвард» було вчинено виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 перевірено подачу Відповідачем - АТ «Банк Форвард» на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги нібито не дотриманням принципу безспірності, при цьому Позивач не надає відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень, зокрема контррозрахунку заборгованості. Між ПАТ «Банк Форвард» та Позивачем було укладено кредитний договір шляхом підписання оферти та паспорту споживчого кредиту. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При цьому кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому частиною 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання. Договір укладений в простій письмовій формі, оскільки обов`язкове його нотаріальне посвідчення не вимагається чинним законодавством України. Також, за виконавчим написом нотаріуса з Позивача було стягнуто розмір заборгованості за договором. Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений випискою з рахунку Позивача відкритого в АТ «Банк Форвард» із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, яку було надано приватному нотаріусу. Тому вбачається, що Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, між тим кредитна заборгованість Позивача перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, Позивачем не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором. Тому позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Посилання Позивача на постанову Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 (справа №826/20084/14) як на підставу неможливості вчинення виконавчого напису нотаріуса є необґрунтованим. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною. Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Вищевказане судове рішення жодним чином не обмежує нотаріуса у праві вчиненні виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Більше того, Київський апеляційний адміністративний суд, ухвалюючи постанову від 22.02.2017, яка набрала законної сили, керувався недопущенням звуженого тлумачення переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису. Це свідчить про те, що судовий розсуд був направлений на забезпечення стягувача реальною можливістю звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а не на обмеження стягувача у такому праві. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зі справи №826/20084/14 (щодо постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662), залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Верховного суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення (на яку посилається Позивач в позовній заяві), не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору. На думку Відповідача, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17. Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є Позивачем по справі. Між тим, Відповідач ще раз зазначає, що Позивач не надав належних і достатніх доказів, що могли б спростувати факт наявності заборгованості Позивача перед Відповідачем в момент вчинення виконавчого напису, а також спростувати безспірність цих вимог або факт спірності вимог в момент вчинення виконавчого напису. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійні\~вимоги щодо\~предмету спору\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Буждиганчук Є.Ю.\~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~через невручення\~рекомендованого поштового\~відправлення,\~яке було\~повернуто до\~суду Укрпоштою\~за адресою:\~01024,\~м.\~Київ,\~бульв.\~Шевченка Тараса,\~38,\~прим.\~147,\~кім.5,7\~за адресою\~робочого місця\~(контори)\~приватного нотаріуса.На виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.11.2023 про витребування доказів, приватним нотаріусом не було надано витребовувані документи, а саме: завірені належним чином документи, що були подані АТ «Банк Форвард» для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Павелків Т.Л. в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не подав письмових пояснень щодо позову. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії заяви (оферта) №200099348 від 04 грудня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до копії кредитного договору №200199341 від 06 травня 2019 року між [PERSON] та АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 05 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 4088) про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за період з 06.04.2019 по 06.05.2019 в розмірі 28\~601,34 грн., що складається із заборгованості: за сумою кредиту 22\~123,91 грн., за відсотками 6\~277,43 грн. та плату за пропуск мінімальних платежів 200,00 грн. на підставі кредитного договору №200199341 від 06 травня 2019 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Форвард»,\~правонаступником якого\~є АТ\~«Банк Форвард», а також 850 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 415) про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за період з 05.10.2020 по 04.11.2020 в розмірі 56\~092,43 грн., що складається із заборгованості: за сумою кредиту 44\~718,95 грн. та за відсотками 11\~373,48 грн. на підставі кредитного договору №200099348 від 04 грудня 2017 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Форвард»,\~правонаступником якого\~є АТ\~«Банк Форвард», а також 1\~100 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 14.07.2023 приватним виконавцем: 25.09.2020 було відкрито виконавче провадження №63145963, боржник: [PERSON] , [INFO] , стягувач: АТ «Банк Форвард», стан ВП: відкрито; 25.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64651058, боржник: [PERSON] , [INFO] , стягувач: АТ «Банк Форвард», стан ВП: відкрито. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №751/5727/20 (провадження №61-13976св21). Судом установлено, що оскаржувані виконавчі написи вчинені нотаріусом 05.09.2020 та 29.01.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Докази посвідчення нотаріально кредитного договору укладеного між банком та позивачем, ні відповідачем, ні третіми особами, не надано, на чому наполягає і позивач, тому наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц, провадження 14-84цс19. Отже, з усіх досліджених матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №4088 від 05.09.2020 та №415 від 29.01.2021 нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), даний кредитний договір не був посвідчений нотаріусом при його укладенні, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Форвард», зазначений у написах є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даних виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1,2 статті 141\~ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволено,\~то з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~1\~073,60\~грн.\~в рахунок\~відшкодування коштів\~за судовий\~збір сплачений\~при подачі\~позовної заяви та 536,80 грн сплачені за подання заяви про забезпечення позову. Оскільки позивачем було сплачено 536,80 грн за подачу заяви до суду про забезпечення позову, які також підлягають стягненню з відповідача, але зважаючи на те, що первинний позов було подано до п`ятьох відповідачів, як і забезпечення позову було подано за п`ятьма виконавчими листами та п`ятьма виконавчими провадженнями, то стягненню по даній справі підлягає лише 107,36 грн (536,80 грн/5=107,36 грн). При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи викладене, зважаючи на те що позов [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню задоволено, тому зважаючи на, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвокату Денисенку С.В. підлягають задоволенню в розмірі 1000 грн., оскільки витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. ним були зазначені за надання послуг до п`ятьох відповідачів, а даний позов задоволений до одного з них, оскільки позовні вимоги були роз`єднані. На підставі наведеного та Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved