Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

01.08.2023\~р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішення законної сили і до її повноліття, стягнення аліментів за попереднім рішенням припинити з огляду на те, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р. з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., з моменту прийняття попереднього рішення, істотно збільшилися витрати на утримання дитини та змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільної дочки їй не вистачає. 04.08.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. 04.09.2023р. відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково та просив ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання їх з позивачкою малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу. Зазначив, що він не заперечує проти зміни способу і розміру стягнення аліментів, визначених рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 р. у справі № 129/2766/16-ц, однак заперечує проти розміру аліментів, зазначених позивачкою у позові, оскільки вона просить стягувати з нього на її користь на утримання їх доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до закону України «Про Державний бюджет на 2023 прожитковий мінімум на дитину старше 6-ти років становить 2833 грн. на місяць. Зазначив, що визнає свій обов?язок щодо утримання дитини до її повноліття, а також у випадку продовження нею навчання - до 23-х років - і згоден сплачувати аліменти на доньку в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу щомісячно, що також в грошовому еквіваленті буде вищим прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він є військовослужбовцем і проходить службу у військовій частині [NUMBER] з 16.02.2023 по теперішній час, що підтверджується довідкою № 4575 від 06.07.2023 р. Його дохід складає в середньому від 77419,36 грн. до 100000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 5612 від 20.08.2023 р., виданою військовою частиною № [NUMBER] . Однак, зазначив, що на його утриманні ще знаходиться його мати [PERSON] , яка хворіє на цукровий діабет, постійно потребує дороговартісних ліків та проходження стаціонарного лікування, і постійно проліковується в стаціонарі, що стверджується виписками Вінницького обласного клінічного високоспеціалізованого ендокринологічно центру № 55 від 15.01.2018 р. та з КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради № 1627. До його призову до лав Збройних Сил України він опікував і фактично утримував її, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 157 від 29.08.2023 р. довідкою про склад сім?ї № 156 від 29.08.2023 р., виданими старостою Жахнівського старостинського округу Тиврівської селищної ради, оскільки його батько [PERSON] та його вітчим [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Розмір частки аліментів, в якій він визнає позовні вимоги - 1/8 від усіх видів його доходу щомісячно, який буде становити в середньому від 9677,42 грн. до 12500 грн. на місяць, що також є більше рекомендованого мінімально розміру аліментів та буде в достатній мірі забезпечувати гармонійний розвиток дитини та суттєво допомагати позивачці в утриманні дитини, оскільки вона матір дитини також має приймати участь в її утриманні. Окрім того, просив суд врахувати, що він самостійно має забезпечити себе будь-яким сезонним одягом (в тому числі одягом для військових), продуктами харчування та іншими речами побутового вжитку. Зазначив, що заборгованості по сплаті аліментів та аліменти за липень 2023р. в сумі 60100 грн. він сплатив. 12.10.2023р. на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій позивачка просила позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , 1991 р.н. на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно задовільнити, а відзив [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу щомісячно, відхилити і не приймати до уваги, оскільки в своєму позові вона просила суд змінити розмір (спосіб) стягування (за першим виконавчим листом від 09.11.2016 року) аліментів і щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення зі дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дочки. Вказала, що відповідач свої заперечення обґрунтовує наявністю у нього непрацездатної матері [PERSON] , [INFO] на підтвердження її непрацездатності надає виписку із медичної картки хворої КНП «Багатопрофільної лікарні Тиврівського району № 1627 від 30.08.2023 р. де зазначено діагноз: хронічний ХХН-1го ступеню; цукровий діабет 2 типу середньої стадії; ожиріння 1-го ступеню; алергія на пральний порошок, тощо. Жодне із цих захворювань не дає підстав для призначення інвалідності у [PERSON] та не визначає її потреби постійного стороннього догляду, вона не являється пенсіонеркою (за відсутності пільгових умов), а непрацездатність батьків може пов?язуватись чи з їх пенсійним віком чи з інвалідністю. Зазначила, що потреби матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не можуть забезпечити своє існування у зв?язку із відсутністю джерел до існування, окрім того у матері відповідача [PERSON] окрім нього є ще четверо повнолітніх і працездатних дітей, які спроможні її утримувати, що підтверджується довідкою Тиврівської сільської ради Жахнівського старостинського округу про склад сім?ї [PERSON] №156 від 29.08.2023 р., яка додається до його відзиву і за змістом якої вона має трьох повнолітніх синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та дочку Грозу [PERSON] [INFO] , які проживають разом з матір?ю і мають можливість надавати їй матеріальну допомогу. Таким чином відповідач не надав суду належних та достовірних доказів на наявність у нього інших непрацездатних чи неповнолітніх утриманців, що є обов?язковим чинником для визначення судом розміру аліментів в силу ч. 3 статті 182 СК України. Акт обстеження житлових умов відповідача за №157 від 29.08.2023, який додається не може бути прийнятим судом як належний і допустимий доказ, а тому суд повинен не брати його до уваги, оскільки працівники місцевого органу самоврядування (Жахнівського старостинського округу Тиврівської селищної ради), які складали його не правомірні за своїм повноваженням визначати статус [PERSON] як пенсіонерки. Належним і цілком достовірним доказом наданим відповідачем є лише його довідка про доходи в/ч № [NUMBER] за №5612 від 20.08.2023 р. яка його суттєві доходи, доводить що, дають можливість утримувати їх малолітню дочку. 12.10.2023р. на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про стягнення судових витрат, в яких позивачка просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000грн. (квитанція без номеру та без дати) (а.с.57). 27.10.2023р. від представника відповідача адвоката Мачай Я.Л. надішли заперечення на відповідь на відзив в якому зазначила, що у своїй відповіді на відзив позивачка наполягає на вимогах, які виклала у позовній заяві вважає, що жодне із захворювань його матері відповідача - [PERSON] не дає підстав для призначення інвалідності та не визначає її потреби постійного стороннього догляду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] долучив до відзиву, отримує регулярний дохід, що також стверджується довідкою про доходи № 5612 від 20.08.2023 р., виданою військовою частиною [NUMBER] , яку він також додав до свого відзиву, тому розмір аліментів на який просить змінити позивачка, тобто на 1/3 від з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є досить несправедливим по відношенню до його відповідального ставлення щодо обов`язку по утриманню дитини. До того ж, позивачка не взяла до уваги тих обставин, що відповідач сплатив усю заборгованість із сплати аліментів, щомісячно з липня 2023 р. сплачує на утримання дитини по 10000 грн. Позивачка у своїй позовній заяві зазначила, що вона не працює, так як звільнилася з військової служби, однак дана обставина не може бути підставою для присудження аліментів у розмірі, який є суттєво необґрунтованим та неспівмірним з будь-якими потребами дитини. До того ж, обов?язок відповідача утримувати інших осіб, з якими проживає дитина (яка старше 6-ти річного віку), законом не передбачено. Окрім того, також просила суд врахувати, що відповідач самостійно забезпечує себе будь-яким сезонним військовим одягом (формою), ліками, продуктами харчування та іншими речами побутового вжитку (зі слів відповідача, викладених у відзиві). Водночас зазначила, що розмір частки аліментів, який визнає відповідач - 1/8 від усіх видів його доходу щомісячно, який буде становити в середньому 9677,42 грн. до 12500 грн. на місяць, що також є більше рекомендованого мінімального розміру аліментів та буде в достатній мірі забезпечувати гармонійний розвиток дитини та суттєво допомагати позивачці в утриманні дитини. Що ж до заяви відповідачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив у задоволенні цієї заяви відмовити повністю, оскільки позивачка, потенційно будучи суб?єктом права на безоплатну вторинну правничу допомогу, тому що вона не працює, а відтак є суб?єктом даного права відповідно до п.1 ч.1 ст.14 закону України «Про безоплатну вторинну правничу допомогу», оскільки її дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення - витратила недоцільно велику суму на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. у той час, коли могла звернутися до безоплатної правової допомоги (до Гайсинського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги) за отриманням правничих послуг таких як: складання процесуальних документів та представництво інтересів в суд у даній, справі безоплатно. У такому разі це свідчить про нецільове використання коштів, отриманих від відповідача на сплату аліментів (відповідачка сама зазначала у своєму позові, що не працює, хоча й працездатна, однак доказів на підтвердження обставин непрацездатності не надала). Також позивачкою не додано до матеріалів справи доказів, які мають значення для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, за винятком квитанції про оплату послуг. Просила ухвалити рішення, яким змінити розмір стягнення аліментів, присуджених рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.11.2016р. у справі №129/2766/16-ц і стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, але неменше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В задоволенні витрат про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн. просила відмовити у повному обсязі. З урахуванням позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів та підстав. Доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області № 129/2766/16-ц від 09.11.2016р. з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., з моменту прийняття попереднього рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який складає 2833грн. на місяць і стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини позивачці не вистачає, що порушує права неповнолітньої дитини; відповідач має постійне місця роботи є військовослужбовцем, має регулярний дохід, а тому може і зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачці аліменти для утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в значно більшому розмірі ніж 1000грн., як це визначено рішенням суду в справі №129/2766/16-ц від 09.11.2016р. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182 ч.2, 184, 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; суд може визначити розмір аліментів у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід; за рішенням суду визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшено, коли цього потребують інтереси дитини. Оскільки стягуваних\~за рішенням\~Гайсинського районного\~суду Вінницької\~області №\~129/2766/16-ц\~від 09.11.2016р.\~з відповідача\~на її\~користь на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліментів в\~твердій грошовій\~сумі 1000грн.\~для гармонійного\~розвитку та\~забезпечення необхідними\~речами їй\~не вистачає,\~прожитковий мінімум\~на дитину\~відповідного віку\~на момент\~ухвалення рішення\~складає 2833грн.\~на місяць,\~що порушує\~права неповнолітньої\~дитини;\~відповідач має\~постійне місця\~роботи,\~є військовослужбовцем\~та має\~регулярний дохід,\~а тому\~може і\~зобов`язаний щомісячно\~сплачувати позивачці\~аліменти для\~утримання неповнолітньої\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/7\~частини всіх\~видів його\~доходу,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дати набрання\~цим рішенням\~законної сили\~і до\~повноліття дитини,\~-\~в примусовому\~порядку;\~при цьому\~суд зауважує,\~що такий\~розмір стягуваних\~аліментів не\~суперечить чинному\~законодавству,\~інтересам позивача,\~відповідача та\~неповнолітньої дитини, водночас судом врахована можливість надання утримання другим з батьків в такому самому розмірі, що забезпечить належне матеріальне забезпечення дитини, разом з тим, розмір аліментів визначений з урахуванням потреб дитини та можливості надання утримання батьком на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказів; водночас суд зазначає, що відповідно до довідки про доходи №5612 від 20.08.2023р. виданої Військовою частиною [NUMBER] , згідно з якою [PERSON] є військовослужбовцем у військовій частині [NUMBER] та отримує грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, загальний дохід [PERSON] з лютого 2023р по липень 2023р. становить 492588,59грн, відповідно середньомісячний його дохід становить 82098,09грн., а тому з розрахунку - 1/7 частина його доходу становить 11728,29грн., що вчетверо більше визначеного законом розміру одного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років станом на час винесення рішення, що становить 2833грн. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копіями рішення та виконавчого листа Гайсинського районного суду в справі №129/2766/16-ц від 09.11.2016р., відповідно до яких з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 1000грн., починаючи з 17.10.2016р. і до повноліття дитини (а.с.8-9,11); -відомістю з Державного реєстру фізичних осіб-плітників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 27.07.2023р., згідно з якими [PERSON] отримувала з січня 2022 року по вересень 2022р. соціальні виплати (а.с.10); -копією рішення Гайсинського районного суду в справі №129/2768/16-ц від 09.11.2016р., відповідно до якого розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12); -витягом №1069/05-10 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.07.2023р., відповідно до якого за зареєстрованим місцям проживання [PERSON] з нею проживає разом, зокрема, [PERSON] , [INFO] (а.с.13); -довідкою Військової частини [NUMBER] від 06.07.2023р. №4575, відповідно до якої [PERSON] проходить військову службу по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 16.02.2023р. по теперішній час (а.с.31); -копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.2015р., згідно з яким [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15); -копією посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 19.04.2021р., виданого на ім`я [PERSON] , відповідно до якого вона має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій п.19 ст. 6, виданого начальником управління персоналу штабу Військової частини [NUMBER] (а.с.16); -копією витягу з реєстру Тиврівської територіальної громади, номер витягу: 2023/001462662 від 16.02.2023р., відповідно до якого [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.30); -копією посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 10.07.2023р., виданого на ім`я [PERSON] , відповідно до якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій п.19 ст. 6, виданого начальником управління персоналу штабу Військової частини [NUMBER] (а.с.31); -довідкою про доходи №5612 від 20.08.2023р. виданою Військовою частиною [NUMBER] , відповідно до якої [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та отримує грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, загальний дохід [PERSON] з лютого 2023р по липень 2023р. становить 492588,59грн, відповідно середньомісячний дохід останнього становить 82098,09грн. (а.с.32). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4\~ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed