Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернулася з позовом до Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалою якого від 20.02.2023 справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором оренди на загальну суму 74697,87 грн., який складається із 60000,00 грн. оренди квартири, 11697,87 грн. комунальних платежів та 3000,00 грн. вартості двох замків, та 992,40 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10.12.2021 між нею та відповідачем був укладений договір оренди житлового приміщення у приватної особи. Відповідно до умов договору, вона передала [PERSON] у тимчасове платне користування квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Фактична передача квартири в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 10.12.2021, який є невід`ємною частиною договору. Умовами договору передбачено орендну плату за користування квартирою, яка має бути сплачена до 10 числа кожного поточного місяця в сумі 6000,00 грн. При цьому, орендар відразу сплачує орендну плату за перший місяць оренди і за останній. Крім орендної плати, орендар кожен місяць до 10 числа кожного поточного місяця також зобов`язаний відшкодовувати орендодавцю інші платежі пов`язані з утримання квартири. Строк оренди квартири до 10.12.2022. При підписанні договору нею отримано орендну плату за перший та останній місяці оренди, в сумі 12000,00 грн. Проте в подальшому, під різними причинами відповідач почав ухилятися від виконання своїх зобов`язань відповідно до умов договору. На намагання вирішити питання оплати за взаємною згодою відповідач кожного місяця запевняв, що в наступному місяці все оплатить. В літку 2022 року вона остаточно зрозуміла, що [PERSON] не має наміру сплачувати орендну плату та безпідставно відтягував термін погашення боргу. З метою вирішення питання стягнення заборгованості, 27.09.2022 пішла на орендовану квартиру та зачинила двері на другий замок, ключів від якого у відповідача не було. Після цього відповідач почав писати погрози, що визве поліцію і т.п. Далі відповідач зламав два замка в дверях, зайшов до квартири та забрав свої речі і висилився. Побачивши це викликала поліцію, яка зафіксувала даний факт, а вона написала відповідну заяву. Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду за захистом порушеного права. У відзиві на позов від 23.11.2023 відповідач в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що 10.12.2021 дійсно між сторонами був укладений договір оренди житлового приміщення у приватної особи, відповідно до якого він орендував квартиру [ADDRESS] . На момент передачі йому квартири в ній знаходилося майно - холодильник, пральна машина, газова плита, кухонний куток з кухнею, дивани 3 шт., кресла 2 шт., шафа кухонна, стінка, прихожа, бойлер. До 27.09.2022 він мав доступ до квартири, а після цього позивач його обмежила в доступі, зачинивши квартиру. Разом з тим, він фактично сплатив в рамках договору оренди позивачу кошти в сумі 30000,00 грн., в т.ч. 12000,00 грн. орендної плати за період з 10.12.2021 по 10.02.2022, так як сума 6000,00 грн. за останній місяць оренди є забезпеченням та покриває витрати з оренди при відсутності її оплати за наступний місяць фактичного користування. Оплата здійснювалася особисто позивачу в руки, так як договір не містив умов оплати на картковий рахунок та про це була усна домовленість. Свої зобов`язання щодо орендної плати за період з 10.05.2022 по 27.09.2022 в сумі 27200,00 грн. (по 10.09.2022 - 24000,00 грн. та з 11 - 26.09.2022 - 3200,00 грн.) виконав повністю. Тому не визнає витрати з оплати за комунальні послуги за жовтень, листопад 2022 року, а саме: за електропостачання в сумі 316,80 грн., опалення - 1068,70 грн., розподіл газу - 15,52 грн., житлова послуга - 423,00 грн., водопостачання та водовідведення - 622,12 грн. Всього на загальну суму 2446,14 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення 3000,00 грн. за замки то позивач не надає належних і допустимих доказів несення витрат на їх придбання, а надана позивачем копія товарного чеку № 72 без дати складання та інших обов`язкових реквізитів до такого документу. Крім того, позивач не надає доказів підстав купівлі замків та необхідності їх заміни. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.10.2023 за № 349569927 позивач [PERSON] на підставі нотаріального договору купівлі-продажу від 08.05.2018 є власником квартири [ADDRESS] . 10.12.2021 між сторонами був укладений договір оренди житлового приміщення у приватної особи, у відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець) передала [PERSON] (орендар) у тимчасове платне користування (оренду) вказану вище квартиру (пункт 1.1 договору). За умовами пункту 2.1 договору, орендодавець зобов`язується передати квартиру орендарю у користування протягом двох календарних днів з моменту підписання договору, шляхом укладення сторонами акту прийому-передачі квартири, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно підпункт 3.4.1 пункту 3.4 договору орендар зобов`язаний вчасно здійснювати оплату оренди та інших платежів у відповідності до умов договору. Відповідно до пунктів 4.1 - 4.3 договору, за оренду квартири орендар зобов`язується сплачувати 6000,00 грн. за кожен календарний місяць до 10 числа кожного поточного місяця. Протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього договору, орендар сплачу орендарю орендну плату за перший та останній місяць оренди. Згідно пункту 4.4 договору, окрім орендної плати за квартиру, орендар кожен календарний місяць до 10 числа кожного поточного місяця зобов`язаний відшкодовувати орендодавцю інші платежі пов`язані з утриманням квартири, такі як квартплата, комунальні платежі (постачання електроенергії, водопостачання, водовідведення, постачання газу та його розподіл, опалення). Показання лічильників на момент підписання договору складають: електролічильник 038556, водолічильник - 00160, газовий лічильник 00069. Строк оренди встановлюється з моменті підписання сторонами акту прийому-передачі квартири та до 10.12.2022 (пункт 6.1 договору). Позивач вказує, що відповідач допустив порушення взятих на себе за договором оренди із своєчасної сплати орендної плати та комунальних платежів, через що з урахуванням внесених позивачем при підписання договору оренди 12000,00 грн. орендної плати, його заборгованість по орендній платі склала 60000,00 грн. та комунальних платежах 11697,87 грн. Показники лічильників станом на 26.10.2022 позивач підтвердила актом від 26.10.2022, складеного в присутності голови правління ОСББ «Космонавтів 142 АБ» та сусіда [PERSON] , згідно якого споживання води складає 00192, газу - 00104, світла - 039864. Порушення відповідачем грошових зобов`язань позивач підтвердила скріншотом переписки з відповідачем по телефону за 31.08.2022, 13.09.2022, 22.09.2022, 27.09.2022, 28.09.2022, 24.10.2022 згідно якої вона просила відповідача погасити борг, на що останній просив почекати, посилаючи на невиплату заробітної плати та зміну термінів її виплати. З скріншоту переписки від 29.11.2022 вбачається, що позивач вимагала від відповідача оплати комунальних платежів і орендної плати за вісім місяців проживання. На що відповідач спочатку відповів (мовою оригіналу): « Здравствуйте Какие деньки, я вам уже все отдал Ваш муж уже все получил », « Я вам все отдал, перестаньте вымогать с меня деньги!!! », «Нее, это вы захотели так, а я перед вами, после ваших поступков, и вашей клеветы, и оскорблений вашего мужа, по другому не хочу вам ничего отдавать! Через суд все решим, и за оскорбления, клевету и все остальное, вам так же как и мне ответить придется! До встречи в суду!». У переписці за 27.09.2022 (20:04 год.) відповідач писав позивачу «Откройте мне квартиру, я заберу свои вещи для службы, которые мне нужны». До позову позивач додала заяву від 09.11.2022, адресовану начальнику Інгульського відділу поліції міста Миколаєва, в якій просила повідомити про результати розгляду її заяви від 21.10.2022 по факту вилому дверей квартири [PERSON] . Згідно відповіді ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 18.11.2022 № 13088/52-2022, 21.10.2022 позивач зверталася до поліції, але перевірку за її заявою припинено, так як за наявною у заяві інформацією між заявником та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини з оплати орендної плати за користування квартирою. Правове обґрунтування та мотиви суду Згідно статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню (стаття 811 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Як визначає частина перша статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом частини першої статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до частини першої статті 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до статті 79 ЦПК України. Положеннями статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наданими позивачем доказами підтверджують користування відповідачем квартирою з дати підписання акту приймання-передачі квартири в оренду (10.12.2021) по 27.09.2022 (закриття квартири на обидва замки), що також відповідає доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов. Саме за цей період і має визначатися заборгованість з орендної плати та комунальних платежах, так як замкнувши вхідні двері квартири на два замки та обмеживши доступ до неї відповідача, позивач в односторонньому порядку змінила строк договору оренди. Згідно договору оренди місячна орендна плата складає 6000,00 грн. Отже за дев`ять з половиною місяців орендна плата становить 57000,00 грн. З цієї суми, що підтверджується обома сторонами та відповідно до вимог частини першої статті 82 ЦПК України, відповідачем сплачено 12000,00 грн. Таким чином заборгованість відповідача по орендній платі складає 45000,00 грн. Доводи відповідача про відсутність в нього заборгованості по орендній платі суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтвердженні належними і допустимими відповідно до вимог статей 77, 78 ЦПК України. З розміром комунальних послуг, які позивач просить стягнути з відповідача по листопад 2022 року відповідно до заборгованості, наведеної наростаючим підсумком в рахунку-повідомленні за листопад 2022 року, суд не погоджується. З огляду на встановлений судом період користування відповідачем квартирою, вимоги в частині стягнення комунальних послуг підлягають задоволенню в розмірі заборгованості згідно рахунку-повідомлення за вересень 2022 року, а саме 9207,28 грн. погашення ним заборгованості по комунальним послугам суд відхиляє, так як вони не підтверджені належними і допустимими доказами, відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовна вимога про стягнення з відповідача 3000,00 грн. вартості замків вхідних дверей до квартири, що позивач підтвердила копією товарного чеку № 72 без дати, оскільки він не містить дати складання, підтвердження оплати та платника. Крім того, як зазначено у позові, відповідач мав ключі від одного замку, тому заміна двох замків, якщо така відбулася, є незрозумілою. Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 45000,00 грн. заборгованості по орендній платі та 9207,28 грн. заборгованості по комунальним послугам. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через недоведеність. Так як позов задоволено частко, з відповідача на користь позивача на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 779,00 грн. (1073,60 х 72,56%).

Outcome: partial