Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

В червні 2023 р. [PERSON] , заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звернулась до суду з заявою про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження, зобов`язання внести зміни в актовий запис, в якій просила суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження №4160 від 19.12.1966 р., складеного Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ім`я [PERSON] в частині дати народження - [INFO] , і встановити правильною [INFO] . Зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] в частині дати народження та видати повторно свідоцтво про народження. Заява мотивована тим, що за актовим записом про народження №4160 від 19.12.1966 р. заявник народилась [INFO] . Вказана дата народження міститься також в паспорті громадянина України та інших документах, виданих заявнику. Заявник зазначає, що фактично вона народилась [INFO] , про що їй повідомила мати [PERSON] перед смертю. Отримати первинну медичну документацію не вдалось, оскільки термін її зберігання - 25 років. В позасудовому порядку встановити факт неправильності запису неможливо, 04.05.2023 р. було отримано висновок Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про неможливість внесення змін в актовий запис про народження. Як вбачається з заяви, життя під іншою датою народження негативно впливає на долю заявника, що стало підставою для звернення до суду з заявою. Ухвалою судді від 22.06.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 23.08.2023 р. залучено Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якості заінтересованої особи. В судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд заяви без її участі. В попередніх засіданнях заявник та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) своїх представників в судове засідання не направили, хоча про дату час розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести у ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо) і доповнення. Пунктом 9 тієї ж Постанови Пленуму судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадського стану відмовлено у зміні запису, який проводився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадського стану(наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , про що 19.12.1966 р. зроблено відповідний актовий запис №4160. Відповідно до паспорту громадянина України [PERSON] народилась [INFO] у м. Київ. Як вбачається з висновку Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.05.2023 р. [PERSON] було відмовлено у внесені змін до актового запису про народження, оскільки медична документація «Історія вагітності та пологів», «Медична карта новонародженого», не є документом постійного зберігання, ці документи підлягають знищенню після закінчення терміну зберігання (25 років), «Журнали обліку приймання вагітних, роділь, породіль», «Журнали обліку новонароджених у відділенні (палаті)» зберігаються 50 років, за результатами перевірки місце знаходження медичної документації пологового будинку Подільського району м. Києва за період з 1966-1967 р. не виявлено, що унеможливлює отримання документів на підтвердження факту народження заявниці саме 27.11.1967 р. У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням заявником такої відсутності та бажанням встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису. Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 466/1150/18. В даному випадку вимога заявниці про встановлення факту неправильності актового запису про народження потребує перевірки судом в частині обставин, що підтверджують або спростовують факт правильності дати народження заявниці, та залежно від цього вирішення питання про неправильність актового запису про народження в частині зазначення її дати народження. На підтвердження неправильності зазначення дати народження в актовому записі про народження заявник надала лист з рукописним тексом від імені [PERSON] , висновок спеціаліста №05 від 23.02.2023 р., в якому зазначено, що підписи від імені [PERSON] в посвідченні члена сім`ї загиблого на ім`я [PERSON] (серії [NUMBER] ) та листі виконані однією особою. Крім цього, за клопотанням заявника було допитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що була знайома з батьками заявниці з 70-х років. Знає, що у заявниці неправильна дата народження зі слів матері заявника, правильна дата народження- [INFO] . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Для задоволення заяви суду необхідні були належні, допустимі та достовірні докази того, що при реєстрації дати народження заявниці були допущені помилки в актовому записі. Між тим, таких доказів заявниця суду не надала. Фактично заявником надано єдиний письмовий доказ - лист з рукописним тексом, з якого неможливо з достовірністю встановити наявність помилки з актовому записі про її народження, а показання свідка [PERSON] ґрунтується на поясненні іншої особи. Ураховуючи відсутність підтвердження допущеної помилки в актовому записі, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження та зобов`язання внести зміни в актовий запис,

Outcome: dismissed