Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Адвокаткою Ткаченко Н.М. було подано до суду позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом його виселення з будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2022. Вказаний будинок був придбаний позивачем у [PERSON] , який в свою чергу 13.05.2020 придбав його у [PERSON] , який до цього часу зареєстрований та проживає у даному будинку. У зв`язку з тим, що [PERSON] не знімається з місця реєстрації та не виселяється з нього у добровільному порядку, [PERSON] вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, проте остання завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.35). Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.05.2020 [PERSON] придбав у [PERSON] будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.6). Згідно з копією договору купівлі-продажу від 29.12.2022 [PERSON] придбав у [PERSON] будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.7-8). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319228517 від 29.12.2022 та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319228396 від 29.12.2022 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки та будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.п.9,10). Згідно з копією домової книги для прописки громадян [PERSON] значиться\~зареєстрованим за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.п.11-12). 07.08.2023 [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою виселитися та знятися з місця реєстрації, що за адресою: [ADDRESS] (а.п.14). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 150 Житлового кодексу України\~передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~від 11.12.2003 №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , хоча з 2020 року вже не є власником вказаного будинку, чим\~створює перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідача таким, що підлягає зняттю з зареєстрованого місця проживання та виселенню. На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» \~від 11.12.2003 №1382-VII401,

Outcome: approved