Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

26.09.2023 представник позивача [PERSON] звернулась до суду в інтересах з позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії в сумі 45614,29 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради, споживачами є [PERSON] , [PERSON] . З 01.10.2016 року по 01.08.2023 року відповідачі не в повному обсязі сплачують за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 45614,29 грн. Представник позивача зазначила, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та необхідність їх погашення шляхом розміщення даної інформації у квитанціях на оплату, проте, відповідачі борг не сплачують. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12.10.2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Представник позивача до суду не з`явилася. Через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачів судові засідання призначені на 09.11.2023 та 11.12.2023 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Так ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачам за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 30.10.2023 до суду повернулися конверти з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Судове засідання відкладено на 11.12.2023, повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачуза адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, …. до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст.\~259\~та ч. 1 ст.\~281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.\~280,\~281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Квартира\~ [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №339754473 від 20.07.2023 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності: 1/2 частини [PERSON] та 1/2 частини [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 19.09.2023 в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані:\~\~ [PERSON] (власник), [PERSON] (власник), за ними рахується особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 6), проте, письмовий договір на надання послуг з теплопостачання між сторонами не надано. У період з 01.10.2016 року по 01.08.2023 року відповідачі не сплачують за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 45614,29 грн., яка наразі є несплаченою. Згідно довідки управління ведення реєстру територіальної громади ЖМР від 30.10.2023 у квартирі [ADDRESS] в ніхто не зареєстрований . Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються\~Законами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги». Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Як встановлено судом, що [PERSON] є співвласником\~1/2\~частини квартири\~за адресою: [ADDRESS] \~ Інша частина вказаного вище житла належить [PERSON] . Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №339754473 від 20.07.2023. Відтак, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, за ними рахується особовий рахунок № [NUMBER] . Договір між сторонами відсутній. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі такий висновок зробив Верховний суд у постанові від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц. У період з 01.10.2016 року по 01.08.2023 року відповідачі не сплачують за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 45614,29 грн., яка наразі є несплаченою. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», Цивільного Кодексу України (далі ЦК), а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є: одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає можливість зробити висновок про те, що відповідальність споживача за надані житлово-комунальні послуги, за їх несплату, наступає у випадку підтвердження установою або організацією, яка їх надає, факти несплати останніх. Матеріали справи свідчать про наявність заборгованості за послуги централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки управління ведення реєстру територіальної громади ЖМР від 30.10.2023 у квартирі [ADDRESS] в ніхто не зареєстрований . Проте, [PERSON] є співвласником\~1/2\~частини квартири\~за адресою: [ADDRESS] \~ Інша частина вказаного вище житла належить [PERSON] . Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №339754473 від 20.07.2023. Суд звертає увагу на те, що не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц (провадження №61-2066св19). Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц). Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт надання послуг і наявності перед ним заборгованості. Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року в справі №352/2163/13-ц). Як вже зазначалося судом відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] отже з кожного підлягає стягненню по 22807,15 грн, а не в солідарному порядку 45614,29 грн як просить про те представник позивача. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн про що свідчить платіжна інструкція №25629 від 12.07.2023 (а.с. 8). Таким чином,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідачів на\~користь позивача\~судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору у\~розмірі по\~1342,00\~грн., з кожного

Outcome: partial