Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] у травні 2023 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000,00 грн., з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з листопада 2017 року, від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з війною в Україні позивач та дитина були змушені покинути Україну та з вересня 2022 року оселились у Німеччині. Виїзд позивача з дитиною негативно вплинув на подружні стосунки між сторонами, у зв`язку з чим відповідач подав до Броварського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу укладеного із позивачем, рішення у вказаній справі судом ще не ухвалено. Проживаючи за кордоном дитина сторін займається із досвідченим викладачем з України, дитина ходить до басейну, відвідує заняття з німецької мови (безкоштовно, але при поверненні в Україну на такі заняття необхідно буде витрачати значні грошові кошти), дитина любить музику, проте позивач не спроможна оплачувати курси гри на фортепіано. Крім того, позивач з дитиною проживають у сільській місцевості, у зв`язку з чим змушені виїжджати у місто на власному автомобілі, який також потребує коштів на його обслуговування, зокрема позивач з дитиною багато подорожують на автомобілі. Також, позивач зазначила, що дитина перебуває у такому віці коли спостерігається швидкий ріст, що обумовлює необхідність частої зміни гардеробу, а також іграшок та ігор для розвитку дитини. На все зазначене необхідно достатньо грошових коштів, проте з 26.01.2023 дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, тоді як відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, хоча має можливість її надавати як за матеріальним станом, так і за станом здоров`я. Ухвалою суду від 01.06.2023 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. До суду 10.08.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог позивача, в яких відповідач зазначив, що з позовної заяви вбачається, що позивач не працює, несе витрати за місцем свого проживання у Німеччині. До позову надано платіжні квитанції на 48 аркушах, проте вони складені іноземною мовою, а тому є не належними доказами, оскільки з них неможливо встановити, що саме позивач купувала і на що були понесені витрати саме в інтересах дитини. Відповідач зазначив, що на сьогодні тимчасово не працює. З початку війни він займався волонтерстовом і був зареєстрованим як ФОП на спрощеній системі оподаткування. Оскільки у вересні 2022 року у податкове законодавство були внесені зміни щодо волонтерської діяльності відповідач закрив ФОП. Доходи від володіння корпоративними правами з моменту державної реєстрації ТОВ «Фуд платформа» не отримував. Має нестабільну роботу пов`язану з торгівлею. З огляду на викладене, при наявності непостійного заробітку, перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним, відповідач готовий сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн щомісячно шляхом добровільного перерахування на рахунок позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, тобто щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини у розмірі 10 000,00 грн., з підстав викладених у письмових поясненнях, які містяться у матеріалах справи. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З матеріалів справи вбачається, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з листопада 2017 року, доказів розірвання шлюбу до суду не надано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. У зв`язку з війною в Україні позивач та дитини були змушені покинути Україну та з вересня 2022 року оселились у Німеччині. Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач нерегулярно перераховував грошові кошти на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3---2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пояснень відповідача, він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яка проживає з ним, на разі має нестабільний дохід, проте не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. Також, суд частково погоджується з позицією відповідача щодо наданих позивачем копій квитанцій, оскільки по ним не можливо у повному обсязі визначити скільки грошових коштів позивач витрачає саме на утримання та розвиток їх з відповідачем спільної дитини. Разом з тим, представником позивача до суду надано переклад не усіх квитанцій, копії яких надано безпосередньо до позовної заяви. Згідно з ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17. Враховуючи зазначену позицію Верховного Суду, суд не приймає як належні докази подані позивачем разом із позовною заявою і не перекладені українською мовою в установленому порядку (т. 1, а.а.с. 98-100). Щодо перекладених українською мовою чеків на оплату товарів (т. 2, а.а.с. 193-212), то вони охоплюють період з 20.03.2023 (т. 2, а.с. 193) по 08.05.2023 (т. 2, а.с. 197, оборотна сторона), тобто 0 півтора календарних місяці. Загальна сума витрат по усіх товарних чеках складає 749,8 євро, що по курсу Національного банку України станом на 29.11.2023 (39,8172 грн. за 1 євро) складає 29 854,94 грн. З аналізу придбаних позивачем товарів суд не вважає такими, що не доводять свою необхідність для утримання п`ятирічної дівчинки наступні: «просекко тревізо» 2*3,39 євро - 6,38 євро (т. 2 а.с.205), лосось шматочки - 17,19 євро (т. 2, а.с. 205), кава «Nescafe Gold» - 11,99 євро (т. 2, а.с. 206), дошка для сервірування - 7,99 євро (т. 2, а.с. 205), філе лосося - 6,99 євро (т. 2, а.с. 206), лосось шматочки - 22,32 євро (т. 2, а.с. 207), парфуми - 6,49 євро (т. 2, а.с. 208), дизельне паливо - 30,53 євро (т. 2, а.с. 209), філе лосося - 9,99 євро (т. 2, а.с. 206), а всього товарів на загальну суму - 120,29 євро. Таким чином, умовно підтвердженою (оскільки достеменно визначити, що продукти харчування та інші придбані позивачем товари пішли виключно на утримання її доньки) сумою витрат за півтора календарних місяця є 629,51 євро (749,80 євро - 120,29 євро), що станом на 29.11.2023 складає - 25 065,33 грн. Оскільки обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків, то визначаючи розмір аліментів, які слід сплачувати відповідачу на утримання спільної з позивачем дитини, необхідно встановити його як половину від доведених належними доказами понесених відповідачем витрат на утримання доньки за попередній час, а саме - 12 500,00 грн. Докази витрат на зайняття донькою українською мовою, оплатне відвідування басейну, оплату послуг мережі Інтернет позивач не надала. Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. З викладеного вбачається, що витрати зазначені у позові, як обґрунтування позовних вимог щодо утримання дитини, такі як: додаткове навчання та вивчення іноземних мов; відвідування басейну та курсів гри на музичному інструменті; подорожі є додатковими витратами і повинні доводитися окремо від вимоги про стягнення аліментів, оскільки регулюються іншими нормами чинного законодавства. Також, суд критично відноситься до обґрунтувань позивача щодо розміру аліментів до яких вона віднесла і витрати на обслуговування її автомобіля. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків (у тому числі і на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 12 500 гривень щомісячно, що буде справедливим та достатнім. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial