Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

19 квітня 2023 року комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (далі КП ЖЕО) звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 15366,06 грн та судового збору в розмірі 2684 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1537 від 21 травня 2019 року «Про приватизацію [PERSON] житлового приміщення [ADDRESS] » було вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність житлове приміщення [ADDRESS] . [PERSON] з 28 серпня 2012 року по 31 липня 2019 року була зареєстрована за вказаною адресою та особовий рахунок відкрито на її ім`я. Станом на 06 квітня 2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 03 червня 2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої особи [PERSON] та комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційне об`єднання» було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а співвласники, згідно чинного законодавства та умов договору зобов`язані сплачувати у відповідні строки такі послуги. Починаючи з 03 червня 2019 року КП ЖЕО надавало співвласникам та квартиронаймачам вказаного будинку послуги з управління багатоквартирним будинком, а співвласники, згідно чинного законодавства та умов договору зобов`язані сплачувати у відповідні строки такі послуги. В порушення чинного законодавства боржник не сплачує вартість спожитих нею житлово-комунальних послуг, в результаті чого з січня 2020 року по березень 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 15366,06 грн. 30 травня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що в належній їй кімнаті гуртожитку вона не проживає з 2014 року. Комунальні послуги не отримує, тому не зобов`язана їх сплачувати. Просить відмовити у задоволенні позову. 02 червня 2023 року позивачем надано суду відповідь на відзив. Згідно якого відповідач, як власник майна з 31 липня 2010 року несе повну майнову відповідальність, пов`язану з його утриманням та зобов`язаний щомісяця перераховувати управителеві плату за надані житлово-комунальні послуги. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідач надав заяву із проханням розглядати справу без його участі та без участі відповідача. Позов не визнає. Суд, дослідивши докази в сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1537 від 21 травня 2019 року «Про приватизацію [PERSON] житлового приміщення [ADDRESS] » вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність житлове приміщення [ADDRESS] /а.с. 3/. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 17 квітня 2023 року в кімнаті за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована з 28 серпня 2012 року та 31 липня 2019 року вибула /а.с. 12/. Статус кімнати - приват. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 06 квітня 2023 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 31 липня 2019 року /а.с. 13/. 31 травня 2019 року на зборах співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] визначено управителем багатоквартирного будинку визначено КП «ЖЕО», уповноважена особа [PERSON] /а.с. 5/. Як вбачається із копії договору №69 від 03 червня 2019 року /а.с. 6-9/ КП «ЖЕО» та співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] уклали договір з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. [PERSON] , як власнику житла, надавалися належної якості житлово-комунальні послуги, зокрема з утримання будинку та прибудинкової території, доказів протилежного сторонами не надано. Разом з тим [PERSON] отримані послуги в повному обсязі не оплачувала, що призвело до виникнення заборгованості з 01 січня 2020 року по 01 квітня 2023 року у розмірі 15366,06 грн. /а.с. 4/. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (квартирної плати) зобов`язаний їх оплачувати у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 66 ЖК України, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на правах спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію, що узгоджується також з положеннями ст.ст. 322, 382 ЦК України. Згідно п. 1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (з послідуючими змінами) та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обслуговування допоміжних приміщень житлових будинків і прибудинкових територій здійснюють на договірній основі з власниками житла або з уповноваженим ними органом відповідні підприємства, які повинні дотримувати вимог цих Правил. Власники квартир у багатоквартирному будинку можуть утворювати товариства (об`єднання) власників квартир для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними і вирішення інших передбачених статутом питань. Пунктом 10\~ч.1\~ст.3\~Закону України\~«Про забезпечення\~реалізації житлових\~прав мешканців\~гуртожитків» власники житлових і нежитлових приміщень у гуртожитках є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням гуртожитку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Згідно з ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку, це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Частиною 1 ст. 4 Закону визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Стаття 13 Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» передбачає, що колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. Не виконання зобов`язань власником (наймачем) житла по сплаті квартирної плати, завдає КП ЖЕО майнових збитків та не дає змоги КП ЖЕО належним чином утримувати житловий фонд міста, що порушує права інших громадян, які старанно сплачують квартирну плату та витрати на утримання будинків та прибудинкової території у розмірі на рівні квартирної плати. Крім того, у зв`язку із заборгованістю власника житла, КП ЖЕО вимушене перерозподіляти кошти на утримання житлового фонду та об`єктів соціальної інфраструктури міста з інших виробничих ділянок підприємства, що негативно впливає на рівень обслуговування м. Южноукраїнська. Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що вона не сплачує за комунальні послуги, оскільки там не проживає, виходячи із того, що остання, як власник житла повинна своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги - позлуги за утримання будинку та прибудинкової території. Доданий представником відповідача акт про непроживання [PERSON] не засвідчений належним чином відповідно до чинного законодавства України, а тому суд не приймає його до уваги та не надає йому оцінки. Крім того,\~відповідач не\~надає належні\~докази щодо\~не користування\~електричною енергією,\~тому суд\~вважає,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення електоенергії,\~що включена\~в розрахунок\~/а.с.4/,\~є правомірними,\~оскільки власники житла зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням гуртожитку. Отже, вимоги позивача правомірні, оскільки власник житла - кімнати в гуртожитку, зобов`язаний приймати участь у сплати житлово-комунальних послуг, а позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2684 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с. 11, 14/.

Outcome: approved