Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що з [PERSON] з 25.12.2007 р. по 19.10.2016 р., вона перебувала в шлюбі, але сімейне життя не склалося, бо він зловживав алкогольними напоями та не утримував ні її, ні трьох дітей, а також залишив їх. Наголошує, що Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області, шлюб між нею та відповідачем - [PERSON] , розірвано. Звертає увагу, що від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Стверджує, що до офіційного розлучення, на початку 2016 року, відповідач залишив її з дітьми та переїхав на постійне місце проживання до себе додому, в с.Новосілка Львівського району. Зауважує, що з того часу, відповідач не бачився з дітьми. Зазначає, що [PERSON] не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується взагалі з дітьми в обсязі необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішньго світу, не створює умов для отримання ними базової освіти. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, з мотивів викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлявся про час і місце судового розгляду, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Більше того, як вбачається із довідок про причини повернення/досилання судових повісток, прикріплених до повернутих конвертів з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відповідач (адресат) відмовився від отримання таких, тому на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак від останнього надійшло повідомлення, в якому такий просить проводити розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.2008 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.2012 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2015 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.10.2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] ., розірвано та стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Із довідки про склад сім`ї від 07.06.2023 р. №279, вбачається, що [PERSON] , [INFO], зареєстрована та рпоживає в [ADDRESS] і в склад її сім`ї входять, зокрема: син - [PERSON] , [INFO]., дочка - [PERSON] , [INFO]., син - [PERSON] , [INFO]. та дочка - [PERSON] , [INFO]. Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 21.06.2023 року, №25.10-09/8543, [PERSON] , дійсно не отримувала аліментів з [PERSON] , у період з 12.08.2016 р. по 31.05.2023 р.. Згідно Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до свідоцта про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2023 р., між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб - 10.10.2023 р. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання. Згідно ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що сторони проживають роздільно протягом тривалого часу. Відповідач не цікавиться розвитком та інтересами дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що впродовж тривалого часу, відповідач не займається вихованням та доглядом своїх неповнолітніх дітей, тобто фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню таких. Малолітні діти, позбавлені належного батьківського піклування з боку батька, який на даний час не бажає забезпечити повне і всебічне виховання дітей та підтримати на належному рівні стан їх здоров`я й життєдіяльності, а залишення дітей є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача, яке є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дітей.

Outcome: approved