Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить: -припинити стягнення аліментів згідно виконавчого листа від 10.07.2015 №280/842/15-ц; -звільнити його від сплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з не виплатою аліментів у сумі 24 399,98 грн. станом на 01.05.2023 року. В обґрунтування позову вказує, що 18 вересня 2010 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2016 року у справі № 280/1769/15-ц шлюб між ним та відповідачем розірвано, спільні діти залишилися проживати з матір`ю. Зазначає, що відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року у справі № 280/842/15 та на підставі виконавчого листа від 10.07.2015 року позивач щомісячно сплачує аліменти на утримання спільних з відповідачем дітей в розмірі 1200 грн. Пояснює, що його було позбавлено батьківських прав відносно доньок на підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.12.2018 року. Додав, що відповідачка у грудні 2022 року одружилася та змінила прізвище на « [PERSON] ». В подальшому, на підставі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2023 року його доньки були усиновлені іншою особою, якого записано їх батьком. Внесено зміни до актових записів про народження дітей, змінено їх прізвище та по батькові. Вважає, що у зв`язку з усиновленням дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] іншою особою є підстави для припинення стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати заборгованості, яка виникла за його аліментним зобов`язанням. Тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів та просить суд його позов задовольнити. У відзиві відповідач вказала, що позов в частині припинення стягнення аліментів визнає. Щодо звільнення від сплати заборгованості заперечує у зв`язку з їх безпідставністю. Вказує, що заборгованість по аліментах виникла з 2015 року, а обов`язок зі сплати аліментів на утримання дітей у позивача, як біологічного батька цих дітей, припинився вже після їх усиновлення іншою особою, тобто з дати ухвалення рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2023 року.Вважає, що відповідачем не надано доказів наявності підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментах предбачених ст. 197 СК України, тому в цій частині просить відмовити. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов в частині припинення стягнення аліментів, визнала. Щодо звільненя від сплати заборгованості заперечила з підстав вказаних у відзиві. Представник третьої особи начальник Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Тетяна Желєзна, у судове засідання не з`явилася. Надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи на підставах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] до [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 76-77). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року у справі № 280/842/15-ц, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 02.06.2015 року і до повноліття дочки. На виконання рішення суду в даній цивільній справі Коростишівським районним судом Житомирської області, 10.07.2015 видано виконавчий лист. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.12.2018 р., [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2023 року, яке набрало законної сили 28.04.2023 року, малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було усиновлено. Внесено зміни до їх актових записів про народження. Вказану обставину також підтвердила у судовому засіданні відповідач (мати дітей). Згідно копії розрахунків заборгованості виданих Коростишівським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.05.2023 №9952 та від 28.08.2023 №12986 слідує, що станом на 01.05.2023 року, заборгованість по аліментах за виконавчим листом №280/842/15-ц від 10.07.2015 року, які стягувалися щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , становить 24399,98 грн. (а.с.55-56, 102). Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у частині першій статті 180 СК України. Відповідно до частини першої статті 207 СК України , усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За змістом частини другої статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Аналіз вищенаведених положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи слідує, що аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства щодо спільних із відповідачкою дітей. Внесення до актових записів про народження дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відомостей про іншу особу, як батька, на підставі судового рішення про усиновлення припиняє обов`язок позивача, як біологічного батька, сплачувати аліменти на їх утримання. Оскільки при усиновленні дітей інша особа була записана їх батьком та саме у цієї особи виник обов`язок щодо їх утримання. Таким чином, обов`язок по утриманню та вихованню дітей, а також аліментні обов`язки у разі необхідності, законом покладаються на особу, яка зазначена батьком дитини відповідно до рішення суду. Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині припинення стягнення аліментів, слід задовольнити. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В даному випадку наведена позивачем обставина щодо усиновлення його дітей іншою особою не є підставою для звільнення від наявної у [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на дітей з огляду на наступне. Розмір заборгованості у позивача зі сплати аліментів утворився з червня 2015 року до квітня 2023 року та станом на 01.05.2023 року становить 24 399,98 грн.. Тобто, нарахування заборгованості здійснювалось в період часу коли позивач був записаний як батько дітей, які в подальшому були усиновлені іншою особою. Так, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2023 року, яким було усиновлено дітей позивача, набрало законної сили 28.04.2023 року, а до актових записів про їх народження внесено зміни щодо прізвища та по батькові дітей. Крім того, з наданих сторонами копій розрахунків заборгованості виданих Коростишівським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.05.2023 №9952 та від 28.08.2023 №12986 вбачається, що після 01.05.2023 року нарахування аліментних зобов`язань на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не здійснювалось. При цьому, суд вважає, що обов`язок позивача щодо утримання дітей необхідно визнати припиненим з травня 2023 року, оскільки нарахування аліментів здійснюються щомісячно, тобто вони є поточними місячними платежами, а в даному випадку останнім місцем нарахування аліментів є квітень 2023 року, у травні нарахування таких аліментів не здійснювалось. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що необхідно припинити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з травня 2023 року, так як рішення суду про усиновлення набрало законної сили 28.04.2023 року. В частині в звільнення від сплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з несплатою позивачем визначених рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 липня 2015 року у справі № 280/842/15-ц, аліментів слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому на його користь з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. На підставі викладеного вище і

Outcome: partial