Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2002 року вона, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 588 кв.м. У 2023 році на вказну земельну ділянку була виготовлена технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 4810400000:02:036:0021 та визначено точну площу земельної ділянки 0.0427 га. На теперішній позивачка бажає належним чином оформити 1/2 частину земельної ділянки, що передана [PERSON] для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , оскільки не може належним чином розпоряджатися майном, через те, що вказані об`єкти пов`язані між собою. 24.10.2023 ухвалою судді у справі відкрито провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву із клопотанням про проведення судового розгляду у його відсутність та відсутність позивачк, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву із клопотанням про визнання позовних вимог у повному обсязі. Через неявку сторін фіксування судового засідання не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.12.2002 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1494309 від 27.12.2002 року. Згідно довідки № 66/06-01-08 від 11.10.2023 року КП Первомайське МБТІ вулицю Софії Перовської у м.Первомайську Миколаївської обалсті перейменовано на вулицю Дмитра Вишневецького. Відповідно до витягу з Державного кадастру про земельну ділянку № НВ-0500720822023 - 1/2 частина земельної ділянки з кадастровим номером 4810400000:02:036:0021 за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 334/2465/14-ц та подальшої сформованої судової практики Верховного Суду, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-2цс15). Враховуючи вищевикладене, законодавчо визначені правила переходу у власність земельної ділянки разом з будівлями або спорудами, які на ній розташовані, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в повному обсязі. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved