Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та просить суд, згідно останній уточнень, встановити факт родинних зав`язків, а саме - що [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, уродженка с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області, паспорт серії [NUMBER] , виданий Київським МВРВХМУ УМВС України в Харківській області 19.06.1997р., РНОКПП [NUMBER] ) є рідною племінницею померлого [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про смерть від 20.08.2022, серія [NUMBER] , видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); а також визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилалася на\~те,\~що вона\~є племінницею\~померлого [INFO] рідного\~дядька [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який на\~час смерті\~був зареєстрований\~та проживав\~в квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Її матір\~ [PERSON] ,\~яка теж\~померла,\~була рідною\~сестрою [PERSON] .\~Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина\~у вигляді\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~33,0\~кв.м,\~яка належала\~померлому на\~праві власності.\~Спадкова справа\~не заводилася.\~Станом на\~24.02.2022р.\~вона була\~зареєстрована та\~постійно проживала\~у [ADDRESS] ,\~мала постійний\~зв`язок з\~померлим та\~періодично відвідувала\~його.\~Проте,\~після початку\~бойових дій\~на території\~м.\~Харкова та\~області через\~військову агресію\~Російської Федерації\~проти України\~задля збереження\~життя та\~здоров`я своєї\~родини була\~змушена 04.03.2022р.\~виїхати за\~межі України.\~З цього\~часу на\~територію України\~вона не\~поверталася.\~Про час\~смерті [PERSON] \~вона дізналася\~лише в\~липні 2023\~року від\~дальньої родички\~померлого.\~Крім того,\~на даний\~момент документально\~підтвердити факт\~наявності родинних\~відносин між\~нею та\~її дядьком,\~ [PERSON] ,\~не можливо,\~оскільки у\~Державному реєстрі\~актів цивільного\~стану громадян\~про державну\~реєстрацію народження\~його ім`я\~зазначено,\~як « [PERSON] ». Відповідні обставини слугували причиною звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надала письмове клопотання. Представник відповідача в останнє судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв, та відзиву щодо позову не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на час смерті був зареєстрований та проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] .(а.с.6 Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,0 кв.м, яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1994р. (а.с.14). Спадкова справа не заводилася, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.07.2023 №73231323.(а.с.7) [PERSON] , (до укладення шлюбу - [PERSON] , прізвище [PERSON] присвоєно 10.09.1993 після укладення шлюбу) є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.03.1965 р. Ірклїївським сільським ЗАГС Чорнобаївського району Черкаської області. [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , народилася [INFO] в селі Скородистик Золотоніського району Черкаській області. Батько - [PERSON] , матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.07.1964 Скородистинською сільською радою Золотоніського району Черкаській області. Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області за результатами проведеної перевірки наявності актового запису відносно [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області повідомив про те, що є актовий запис про народження, складений на [PERSON] [INFO] . У розділі актового запису «Відомості про батька» вказано - [PERSON] , а матір [PERSON] , «Місце постійного проживання батьків» - Україна, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Скородистик (лист від 21.09.2023 № 32.8-01-10/272). Згідно з Витягом Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян міститься реєстраційний запис про [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , матір [PERSON] . У вищезазначених документах повністю співпадають дані щодо « [PERSON] » та « [PERSON] », а саме - дата і місце його народження та відомості про його батьків і місце їх проживання. Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України від 06 жовтня 2023 р. за № 056/1467-п українські записи особового імені [PERSON] (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ) й [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, запис відомості про дитину [PERSON] ) та російський запис [PERSON] (паспорт громадянина України), запис російською мовою [PERSON] ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Це свідчить про те, що означені « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією й тією ж особою, з огляду на що - [PERSON] та мати позивача [PERSON] є рідними братом і сестрою, а тому позивач, відповідно, є племінницею [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у\~ст. 315 ЦПК\~і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Згідно з роз`яснення пункту 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Станом на 24.02.2022р. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у [ADDRESS] , мала постійний зв`язок з померлим та періодично відвідувала його. Проте, після початку бойових дій на території м. Харкова та області через військову агресію Російської Федерації проти України задля збереження життя та здоров`я своєї родини [PERSON] була змушена 04.03.2022р. виїхати за межі України, про що свідчить відмітка у закордонному паспорті про перетинання державного кордону України. З цього часу на територію України вона не поверталася. Як зазначає позивач у своєму позові, що останній раз спілкувалася з померлим в травні 2022 року, потім зв`язок перервався з об`єктивних причин, оскільки померлий з огляду на відсутність у нього сучасних технічних пристроїв та він не вмів користуватися ними. Про час смерті [PERSON] [PERSON] дізналася лише в липні 2023 року від дальньої родички померлого, що мешкає у м. Одесі, яка 08.07.2023 підключилась до месенджеру «Вайбер» та отримала можливість встановити зв`язок з позивачем і повідомити про смерть [PERSON] , а також надіслати фотокопію свідоцтва про його смерть. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1268, ст.\~1269 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідност.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272\~вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1ст. 1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд наголошує, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем в силу прямої вказівки закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття. Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця. Проте, законодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього законом строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій направлених на набуття спадщини знаходяться поза його волею. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю із спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку, Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку. Відповідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, 23.08.2017 року у справі №6-1320цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в зв`язку з об`єктивними, істотними труднощами для неї. Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, позов підлягає задоволенню і визначенням позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved