Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягувати з ньогона її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в мінімальному розмірі є недостатньою при тому, що з часу ухвалення судом рішення матеріальний стан відповідача покращився, він офіційно працевлаштувався, є військовослужбовцем. Ухвалою від 13.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, клопотань, які б свідчили про його зацікавленість у розгляді справи, матеріали справи не містять. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюють принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З матеріалів справи слідує, що з 25.10.2008 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05.06.2012 рішенням суду був розірваний. За час шлюбу у позивачки та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , місцем проживання якої судом визначено разом із матір`ю і на утримання якої відповідач сплачує на користь позивачки аліменти відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/1441/19 від 05.06.2019 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З огляну на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній грошовій сумі, на розмір аліментів у частці від заробітку батька (матері) та навпаки). Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка на підтвердження своїх доводів зазначала, що сума щомісячних аліментів на дитину становить мінімальний розмір, визначений законом, яка є недостатньо для забезпечення її усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного з батьків. Таким чином, визначений судом в 2019році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітньої [PERSON] .В той час, як слідує з позовної заяви, матеріальний стан відповідача покращився та він служить в ЗСУ. Доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Зазначена обставина є підставою для зміни розміру та способу аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у витратах на свою дитину, - суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах, а саме: 1/4 частина від усіх видів його доходу. Такий розмір буде реальним, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення доньки і позивачки, відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дівчинці шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у мінімальному розмірі. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved