Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості частини вартості спільного майна подружжя. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що 06 жовтня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У квітні 2023 року сторони припинили ведення спільного сімейного господарства, перестали вести сімейний бюджет та почали проживати окремо. Під час шлюбу, а саме у 2022 році, вони за спільні кошти придбали у спільну сумісну власність легковий автомобіль «Daewoo Matiz», VIN-код: [NUMBER] , н/з [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль було зареєстроване за відповідачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний автомобіль сторони спільно використовували в інтересах сім`ї. Як зазначає позивач у позові, 19 травня 2023 року відповідач, без згоди позивача, здійснив відчуження автомобіля на користь іншої особи - [PERSON] . За наслідками такого відчуження автомобіля на користь іншої особи, жодних коштів у якості компенсації вартості частини цього автомобіля відповідач їй не сплатив. Вартість спірного транспортного засобу, виходячи з середніх ринкових цін по Україні, складає 161516,80 грн., що підтверджується звітом № 181 про оцінку транспортного засобу від 22.07.2023 року. Ринкова вартість 1/2 частини такого автомобіля відповідно становить 80758,40 грн. У зв`язку з викладеним позивач просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості частки транспортного засобу - легковий автомобіль «Daewoo Matiz», VIN-код: [NUMBER] , н/з [NUMBER] , в розмірі 80758,40 грн., припинивши право спільної сумісної власності на дане майно. Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року відкрито провадження по даній справі. Відповідачем 29 серпня 2023 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що дійсно з 06 жовтня 2017 року перебував з позивачем у шлюбі, на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 15.12.2021 року вони за спільні кошти придбали автомобіль «Daewoo Matiz», VIN-код: [NUMBER] за 85288,00 грн. Підтверджує факт відчуження 19.05.2023 року автомобіля іншій особі. У відзиві зазначає, що на придбання автомобіля, 15.12.2021 року його мати надала 1250 доларів США, що на той момент було еквівалентно 34037,50 грн. Крім того не згоден з оцінкою майна. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2017 року. За період перебування у шлюбі, а саме 15.12.2021 року відповідно до договору купівлі-продажу 1246/2021/2983023 сторонами було придбано легковий автомобіль «Daewoo Matiz», VIN-код: [NUMBER] . Право власності на який було зареєстровано за відповідачем. За домовленості сторін ціна транспортного засобу склала 85288,00 грн. 19 травня 2023 року вказаний автомобіль був відчужений відповідачем на користь [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , а також визнається відповідачем. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Згідно постанови Верховного Суду від 07.04.2021 р. № 127/6926/13-ц, у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналогічний висновок зроблено в постанові ВС України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово. Таким чином судом встановлено, що майно, в даному випадку - автомобіль «Daewoo Matiz», VIN-код: [NUMBER] , на теперішній час н/з [NUMBER] , набуто подружжям за час шлюбу і було їх спільною сумісною власністю. Доказів тому, що відповідачем були частково отримані кошти на придбання автомобіля від його матері, останнім суду не надано. Відповідач відчужив автомобіль, що є спільною сумісною власністю подружжя. Доказів надання [PERSON] згоди на відчуження автомобіля матеріали справи не містять. Установивши, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач здійснив відчуження його без згоди позивача як іншого із подружжя, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В матеріалах справи міститься звіт з оцінки майна № 181, замовником якого є [PERSON] , відповідно до висновку якого, станом на 22.07.2023 року, ринкова вартість спірного автомобіля склала 161518,80 грн. А також звіт ТОВ «УКРСПЕЦЕКСПЕРТИЗА» № 28082023-383 від 28.08.2023 року про оцінку спірного транспортного засобу за заявою [PERSON] , відповідно до якого вартість автомобіля станом на 28.08.2023 року становить 59795,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Згідно ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається згідно вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна, висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною (стаття 12 Закону). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна, який підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. При вирішенні даного спору, за умови наявності двох висновків експертів, наданих за замовленнями сторін, суд при ухваленні даного рішення керується саме звітом з оцінки майна № 28082023-383 від 28.08.2023 року, замовником якого є [PERSON] , де вартість автомобіля станом на 28.08.2023 року становить 59795,00 грн., оскільки ринкова вартість спірного автомобіля на момент купівлі-продажу, 15.12.2021 року становила 85288,00 грн., що є меншою ніж вартість автомобіля згідно звіту з оцінки майна № 181, замовником якого є [PERSON] , відповідно до висновку якого, станом на 22.07.2023 року, ринкова вартість спірного автомобіля склала 161518,80 грн. Суд критично ставиться до факту майже вдвічі подорожчання автомобіля при дворічній експлуатації та бере до уваги фактичні ціни на аналогічний автомобіль у мережі інтернет. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п..23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, з наведених вище мотивів та підстав. Оскільки спірний автомобіль відчужений третій особі, однак дане рухоме майно було набуто подружжям за час шлюбу і був їх спільною сумісною власністю, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, ринкова вартість якого складає 59795,00 грн., а саме в розмірі 29897,50 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial