Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Крушинської А.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2015 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Спору між сторонами щодо виховання дитини, її місця проживання та спільного утримання відсутні. Спільне життя між сторонами на жаль, не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивача на сім`ю. Також на цьому грунті між сторонами втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство сторонами не ведеться, шлюб набув формальних ознак. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача, які мають істотне значення. Позивач вважає, що сенсу зберігати даний шлюб та надавати строк на примирення не має. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Відповідач [PERSON] згідно заяви, яка зареєстрована канцелярією суду за № 9962 від 10.10.2023 року повідомила, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просила не надавати. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 15 серпня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1685. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved