Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аргументи учасників справи. Позивач до канцелярії Київського районного суду м. Харкова надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач відзиву на позов або будь-яких інших клопотань до суду не надав. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та третіх осіб. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, якою він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надав, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст.223ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі, з наступних підстав. 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №2141 1. яким запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ» за період з 27.04.2018 року по 07.04.2021 року включно, суму у розмірі 39 276 (тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 58 коп. 03.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталієм Петровичем було відкрито виконавче провадження №67739850 та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження. Про наявність виконавчого напису Позивач дізнався, коли було накладено арешт на його рахунки на підставі постанови про арешт коштів від 03.12.2021 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталієм Петровичем у межах виконавчого провадження №67739850. 22.10.2012 року [PERSON] було підписано Договір №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «НАДРА». Приватним нотаріусом Данич Оксаною Федорівною було вчинено виконавчий напис №21411 на підставі Договору №001- 20784-221012 про комплексне банківське обслуговування, у тексті якого відсутні обов`язкові реквізити кредитного договору, а саме: не зазначені сторони, а саме кредитор і боржник (сторонами договору №001-20784-221012 є «Банк» та «Держатель»), відсоткова ставка за кредитом, санкції у разі невиконання договору, права і обов`язки сторін, умови забезпечення виконання зобов`язання за договором, строк дії договору та інші істотні умови, за недотримання яких договір можна буде визнати недійсним. Також приватний нотаріус у виконавчому написі №21411 використовує термін «Кредитний договір» замість «Договір №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування», чим здійснює підміну понять, що є грубим порушенням. Отже, кредитний договір та інші документи, які б підтверджували безспірність заборгованості Позивача взагалі відсутні, а Договір №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування є не належним документом, на підставі якого було вчинено виконавчий напис №21411. Нотаріус в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинив виконавчий напис на Договорі про комплексне банківське обслуговування, який нотаріально не посвідчений. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»). З 22 лютого 2017р. розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин» Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 діє в попередній редакції, яка не передбачає можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином, законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із Договору укладеної в письмовій (не нотаріальній) формі. Договір №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування укладено в простій письмовій формі, а, отже, стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса є незаконним, та вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», а отже є таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, а порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 22.10.2012 року [PERSON] було підписано Договір №001- 20784-221012 про комплексне банківське обслуговування. Анкету та отримано виписку- повідомлення про відкриття карткового рахунку із Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра». Згідно п. 1.3 частини «Предмет договору» Договору про комплексне банківське обслуговування: Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття Держателю відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн, та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 копійок. Згідно з п.1.5 «Предмет договору» Договору про комплексне банківське обслуговування.: Кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Тобто строк дії Договір №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування -22.10.2013 року. Згідно п.3.6 Договору №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування: Держатель Картки зобов`язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов`язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатися інші платежі. З моменту закінчення дії Договору №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування нарахування відсотків і інших платежів, передбачених Заявою-приєднання припиняються. Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, СТРОК ВИМОГИ по заявленим вимогам до [PERSON] за Договором №001-20784-221012 про комплексне банківське обслуговування сплинув 22.10.2016 року. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається наступне: 27.04.2018 року за договором факторингу №411/К право вимоги боргу за Кредитним договором №001-20784-221012 від 22.10.2012 року було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Також запропоновано стягнути заборгованість у розмірі 39 276 (тридцять дев`ять двісті сімдесят шість) гривні 58 копійок в період з 27.04.2018 року по 07.04.2021 року. 27.04.2018 року Відповідач став правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»», а отже відбулася зміна сторін у зобов`язанні, що згідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності. Відповідач мав право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, протягом трьох років з дня виникнення права вимоги (тобто з дня, коли стягувач дізнався або повинен був дізнатися про те, що його права на належне виконання зобов`язання боржником порушено). Строк, пропущений Відповідачем навіть з поважних причин не може бути поновлений нотаріусом. Із тексту виконавчого напису не вбачається коли, настав строк платежу, але вбачається, що стягнення проводиться за період з 27.04.2018 року по 07.04.2021 року. Проте право вимоги щодо стягнення заборгованості у первісного кредитора виникло 22.10.2013 року, а виконавчий напис вчинено 15.06.2021 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Отже, Відповідач звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії після спливу трирічного строку. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише при наявності дотримання строків звернення - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис №21411, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 15.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість в сумі 39 276,58 грн. вчинено із грубим порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, з пропуском строку, протягом якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч.ч. 1, 2 ст.1Закону України від 02вересня 1993року №3425-ХІІ«Про нотаріат»\~(далі - Закон № 3425-ХІІ) , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим\~Законом\~та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст. 39 Закону № 3425-ХІІ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України22лютого 2012року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1\~ст. 34 Закону № 3425-ХІІ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14Закону №3425-ХІІ\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19\~ст.34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі\~ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі №3425-ХІІ\~та Порядку № 296/5. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено\~Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З системного аналізу наведених вище правових норм слід дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону № 3425-ХІІ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п. п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. За правовим висновком, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, а також у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 640/3673/17, від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 та від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц, - «…Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425-ХІІ у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису…». Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст.2ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою\~статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені»\~у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей\~34,\~36,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли\~законом\~встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є\~подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором,\~підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 89ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням тієї обставини, що відповідачами не спростовано позовних вимог позивача та не надано належних та допустимих доказів існування безспірної заборгованості позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Означених вище висновків суду матеріали справи не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Частинами 1-6 статті 137ЦПК\~України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Щодо судових витрат За приписами ч. 1 ст.133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі викладеного та

Outcome: approved