Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути із ТОВ «Везем Шиппінг» грошові кошти, внесені в якості завдатку за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 26.01.2022 № ПКП-12204, у розмірі 208142,37 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 26.01.2022 між ТОВ «Везем Шиппінг» та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12204. У відповідності до предмету попереднього договору, сторони зобов`язались до 31 травня 2022 року укласти основний договір з купівлі продажу транспортного засобу марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2009, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Позивач вказує, що виконав свої зобов`язання, передбачені договором, а саме здійснив оплату вартості транспортного засобу. Однак ТОВ «Везем Шиппінг» не виконало умов попереднього договору та не вчинило жодних дій для укладення основного договору, ухиляється від будь-яких переговорів щодо врегулювання спору щодо предмету попереднього договору, тому має право вимагати повернення грошових коштів, сплачених ним на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг», що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2022 вказану цивільну справу направлено до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 03.04.2023 вищезазначену справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 03.04.2023 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти у розмірі 208142,37 грн, які знаходяться на рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг». У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Печерського районного суду м. Києва рішенням Вищої ради правосуддя від 22.06.2023, здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи. Ухвалою судді від 05.07.2023 у справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження, з викликом осіб. Позивач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце призначеного судового засідання, не з`явився. 29.11.2023 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце призначеного судового засідання, не з`явився, заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно з копією попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12204 від 26.01.2022, укладеного між ТОВ «Везем Шиппінг» та [PERSON] , сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2009, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . За цим договором сторони зобов`язуються до 31.05.2022 укласти Основний договір. Згідно з п. 2 1 Попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 208142,37 грн., у тому числі ПДВ - 34690,40 грн. та сплачується [PERSON] в безготівковій формі на поточний рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 Попереднього договору [PERSON] сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» » на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в розмірі 208142,37 грн., у тому числі ПДВ - 34690,49 грн. Попередній договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 26.01.2022 і діє до 31.05.2022 або до укладення Основного договору (п. 4.1 Попереднього договору). Відповідно до копії квитанції АТ «ОТП Банк» від 27.01.2022 № 3252405677 позивач сплатив ТОВ «Везем Шиппінг» 208142,37 грн.; призначення платежу: рахунок на оплату номер 12204-ВШ0281 від 26 січня 2022 р. JM1BL1SF0A1251121 [PERSON] ІПН [NUMBER] . Станом на дату розгляду справи відповідач не повідомляв позивача, відповідно до п. 6.1. договору, про настання обставин непереборної сили, яких відповідач не міг уникнути або подолати під час виконання взятих на себе зобов`язань, сплачені позивачем грошові кошти не повернув. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. За приписами ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що доданий позивачем до позовної заяви примірник попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12204, укладений 20.06.2022 між ТОВ «Везем Шиппінг» та [PERSON] , підписаний сторонами. Крім того, на підставі рахунку на оплату № 12204-ВШ0281 від 26.01.2022 року [PERSON] сплатив ТОВ «Везем Шиппінг» 208142,37 грн.; призначення платежу: рахунок на оплату номер 12204-ВШ0281 від 26 січня 2022 р. JM1BL1SF0A1251121 [PERSON] ІПН [NUMBER] , що підтверджується копією квитанції АТ «ОТП Банк» від 27.01.2022 № 3252405677. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 161/2928/19, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. З огляду на вищевказані норми матеріального права та висновки Верховного Суду, зважаючи на встановлені обставини, зокрема, виконання позивачем Попереднього договору, суд приходить до висновку, що Попередній договір між сторонами є укладеним. За правилами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Зміст п. 4.1 Попереднього договору свідчить про те, що дія Попереднього договору закінчилась, з огляду не те, що Основний договір сторонами не укладено. Крім того, зобов`язання за попереднім договором припинились на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, оскільки Основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, та жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладення. Судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання за Попереднім договором, повністю сплативши передбачений договором завдаток, що є предметом договору, проте відповідач своїх зобов`язань за Попереднім договором не виконав, Основний договір з позивачем не уклав. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомив позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань за Попереднім договором, про наявність форс-мажорних обставин, які заважають йому виконати зобов`язання за цим договором у повному обсязі та в обумовлені строки. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позивач правомірно вимагає повернення йому відповідачем сплачених за Попереднім договором грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування судових витрат 2081,42 грн.

Outcome: approved