Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Першої Черкаської державної нотаріальної контори, Черкаської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 30.06.2023 [PERSON] звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку та земельної ділянки площею 0,0470 Га, що розташовані в [ADDRESS] та належали її дідусю [PERSON] , померлому [INFO] . Проте 30.06.2023 нотаріус Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскаржувана постанова мотивована тим, що [PERSON] не була зареєстрована з померлим на день його смерті та не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, то вважається такою, що спадщину не прийняла. При цьому, нотаріус не звернула увагу на наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Соснівським райвідділом РАЦС м. Черкаси 30 травня 1990 року, вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, виданим Органом приватизації Соснівського райвиконкому підтверджується, що, згідно з розпорядженням ( наказом) № 414 від 15 грудня 1993 року, 49/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , площею 55,9 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності: бабусі позивача - [PERSON] , дідусю позивача - [PERSON] , позивачу - [PERSON] . Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 570664, виданим Черкаською міською радою 04 лютого 2006 року, на підставі рішення Черкаської міської ради № 8-920 від 22 грудня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010677500323, земельна ділянка площею 470 кв.м, з кадастровим номером 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 55 років, в селі Степанки Черкаського району Черкаської області, про що в Книзі реєстрації смертей 01 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 1676. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2016 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, бабуся позивача - [PERSON] , померла [INFO] , у віці 88 років, у місті Черкаси, про що 12 травня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1248. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-194 від 31 січня 2022 року, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , є: - її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який спадкує1/2 частку майна, та згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України, - її онука - [PERSON] , [INFO] , яка спадкує 1/2 частку майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: - 49/300 (сорока дев`яти трьохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , які належали померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 16 грудня 1993 року, право власності на яку зареєстровано в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 16 грудня 1993 року за № 91. Свідоцтво про право на спадщину на 49/600 часток житлового будинку видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 49/600 часток житлового будинку видано 18 січня 2022 року. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-195 від 31 січня 2022 року, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є: - її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який спадкує 1/2 частку майна, та згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України, - її онука - [PERSON] , [INFO] , яка спадкує 1/2 частку майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: - 1/3 (однієї третьої) земельної ділянки площею 0,0470 га ( нуль цілих чотириста сімдесят десятитисячних гектарів), кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , передану для будівництва будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 570664, виданого Черкаською міською радою 04 лютого 2006 року згідно рішення № 8-920 від 22 грудня 2005 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010677500323. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку земельної ділянки видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку земельної ділянки видано 18 січня 2022 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 28 вересня 2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, дідусь позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 89 років, про що 04 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1993. До складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло наступне майно: - 49/300 часток житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд; - 1/3 частина земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] . Таким чином, всього до складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло наступне майно: 49/200 (сорок дев`ять двохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 49/400 часток, які належали дружині померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі з урахуванням 1/6 частки, яка належала дружині померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки № 463 від 07 вересня 2021 року з місця проживання та про склад сім`ї, виданої комітетом самоорганізації мікрорайону «Хімселище», [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і проживала разом зі своїми рідними: батьком - [PERSON] , дідом - [PERSON] , бабусею - [PERSON] - до їх смерті за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Вищевказану спадщину [PERSON] , як спадкоємиця, що на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем, прийняла. Вищевказані обставини установлені постановою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2023 у справі №712/1932/22, яка набрала законної сили і в якій відповідача було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом, окрім позивача, немає. У даній справі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на те, що, на думку державного нотаріуса, [PERSON] не прийняла спадщину. Тобто при вирішенні питання щодо оформлення спадщини за законом нотаріус надав правову оцінку саме діям [PERSON] . Отже, в даному конкретному випадку позовна вимога щодо оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії може бути пред`явлена безпосередньо до нотаріуса, оскільки цей нотаріальний акт стосувався лише прав та інтересів спадкоємця за законом ( [PERSON] ) і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що є інші спадкоємці, яка прийняли спадщину. Таким чином, зміст і характер відносин між учасниками справи, підтверджують, що спір у позивача виник саме з Першою Черкаською державною нотаріальною конторою з приводу порушення названим відповідачем права позивача на оформлення спадщини за законом. На теперішній час позивач бажає успадкувати майно, але реалізувати своє право не в змозі, оскільки її правовий статус як спадкоємиці нічим не підтверджений. Позивач є спадкоємцем та прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала постійно разом з померлим, що підтверджується постановою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2023 у справі №712/1932/22, яка набрала законної сили. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, має для неї юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить вирішення питання щодо оформлення спадкових прав позивача. Просить скасувати постанову державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 1103/02-31 від 30.06.2023. Встановити факт постійного проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та складається з 49/200 (сорока дев`яти двохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (один) та 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Стягнути з відповідачів в рівних частинах з кожного на користь позивача судові витрати. 02.10.2023 року представник позивача скерував до суду заяву про зміну предмету позову, в якій зазначає, що ознайомившись із позицією відповідача Перша черкаська державна нотаріальна контора по справі вважає за потрібне змінити предмет заявлених вимог, виключивши вимогу про скасування постанови державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 1103/02-31 від 30.06.2023. Просить змінити предмет позову по справі, а саме: Встановити факт постійного проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та складається з 49/200 (сорока дев`яти двохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (один) та 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Представник позивача адвокат Гудзь О.С. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник першої черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладаються на компетентність суду. Представником надано суду відзив, в якому просив в позові відмовити. Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Відзиву не надано Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2023 [PERSON] звернулася до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку та земельної ділянки площею 0,0470 Га, що розташовані в [ADDRESS] та належали її дідусю [PERSON] , померлому [INFO] . 30.06.2023 нотаріус Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова мотивована тим, що [PERSON] не була зареєстрована з померлим на день його смерті та не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, то вважається такою, що спадщину не прийняла. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Соснівським райвідділом РАЦС м. Черкаси 30 травня 1990 року, вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, виданим Органом приватизації Соснівського райвиконкому підтверджується, що, згідно з розпорядженням ( наказом) № 414 від 15 грудня 1993 року, 49/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , площею 55,9 кв.м, належить на праві спільної сумісної власності: бабусі позивача - [PERSON] , дідусю позивача - [PERSON] , позивачу - [PERSON] . Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 570664, виданим Черкаською міською радою 04 лютого 2006 року, на підставі рішення Черкаської міської ради № 8-920 від 22 грудня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010677500323, земельна ділянка площею 470 кв.м, з кадастровим номером 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 55 років, в селі Степанки Черкаського району Черкаської області, про що в Книзі реєстрації смертей 01 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 1676. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2016 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, бабуся позивача - [PERSON] , померла [INFO] , у віці 88 років, у місті Черкаси, про що 12 травня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1248. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-194 від 31 січня 2022 року, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , є: - її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який спадкує1/2 частку майна, та згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України, - її онука - [PERSON] , [INFO] , яка спадкує 1/2 частку майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано дане свідоцтво, складається з: - 49/300 (сорока дев`яти трьохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , які належали померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси 16 грудня 1993 року, право власності на яку зареєстровано в КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 16 грудня 1993 року за № 91. Свідоцтво про право на спадщину на 49/600 часток житлового будинку 18 січня 2022 року видано [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-195 від 31 січня 2022 року, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є: - її чоловік - [PERSON] , [INFO] , який спадкує 1/2 частку майна, та згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України, - її онука - [PERSON] , [INFO] , яка спадкує 1/2 частку майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: - 1/3 (однієї третьої) земельної ділянки площею 0,0470 га ( нуль цілих чотириста сімдесят десятитисячних гектарів), кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , передану для будівництва будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 570664, виданого Черкаською міською радою 04 лютого 2006 року згідно рішення № 8-920 від 22 грудня 2005 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010677500323. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку земельної ділянки видано 18 січня 2022 року [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 28 вересня 2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, дідусь позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 89 років, про що 04 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1993. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. До складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло наступне майно: - 49/300 часток житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд; - 1/3 частина земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] . Таким чином, всього до складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло наступне майно: 49/200 (сорок дев`ять двохсотих) часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 49/400 часток, які належали дружині померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та 1/2 (однієї другої) частини земельної ділянки площею 0,0470 га, кадастровий номер 7110136700:06:052:0019, розташованої в [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі з урахуванням 1/6 частки, яка належала дружині померлого, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки № 463 від 07 вересня 2021 року з місця проживання та про склад сім`ї, виданої комітетом самоорганізації мікрорайону «Хімселище», [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і проживала разом зі своїми рідними: батьком - [PERSON] , дідом - [PERSON] , бабусею - [PERSON] - до їх смерті за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 30.10.2023 року № 007994114, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 24.04.2008 року по 05.02.2009 року. Вищевказану спадщину [PERSON] , як спадкоємиця, що на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем, прийняла. Вищевказані обставини установлені постановою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2023 у справі №712/1932/22, яка набрала законної сили і в якій Преша Черкаська державна нотаріальна контора була залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом, окрім позивача, немає. У даній справі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на те, що, на думку державного нотаріуса, [PERSON] не прийняла спадщину. Тобто при вирішенні питання щодо оформлення спадщини за законом нотаріус надав правову оцінку саме діям [PERSON] . Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Сама по собі реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених чинним законодавством, або підставою для їх обмеження. Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 718/3569/18-ц з приводу подібних спірних правовідносин (встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем). Встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідне останній для оформлення спадкових прав. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. При цьому в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved