Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про скасування арешту майна та просив зняти (скасувати) арешт нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , накладений постановою «Про накладання арешту на майно боржника» АА 250773 від 07.12.2006 року Державної виконавчої служби у Харківському районі та м.Люботин Харківської області, реєстраційний номер обтяження 4316596. З питанням звільнення майна з під арешту позивач, звернувся до відповідача, проте останній зазначив, що згідно наявних даних відсутня інформація щодо підстав накладення обтяження на його майно. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання до Полтавського районного суду Полтавської області не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача на адресу Полтавського районного суду Полтавської області не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що Для реалізації свого права, щодо розпорядженням своїм особистим майном, позивач звернувся до нотаріуса, але йому стало відомо, що відповідно до інформації з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна» існує арешт на його майно, яке розміщено за адресою: [ADDRESS] . Арешт накладено постановою «про накладання арешту на майно боржника» АА 250773 від 07.12.2006 року. На адвокатський запит від 05.08.2020 року щодо отримання копії постанови про накладання арешту на майно АА 250773 від 07.12.2006 року, відповідачем було відмовлено листом від 10.08.2020 року №48940 у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження у відділі виконавчої служби. У зв`язку з тим, що у відповідача по справі відсутні в наявності матеріали виконавчого провадження та зокрема постанови «про накладання арешту на майно боржника» АА 250773 від 07.12.2006 року, позивач звернувся із заявою, щодо скасування зазначеної у Державних Реєстрах нерухомого майна постанови про накладання арешту на майно, якою обмежено права [PERSON] [INFO] , власника майна розташованого за адресою: [ADDRESS] та виключити заборону щодо нерухомого майна за адресою [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке належить [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч. 1 ст.76, ч. ч. 1, 2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищезазначене, та те, що в позасудовому порядку зняти заборону не є можливим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved