Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 03 липня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи, на стороні позивача: [PERSON] з вимогою визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про батьківство відповідача - [PERSON] , з актового запису про народження - [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що з лютого 2022 року позивач почав проживати однією сім`єю з [PERSON] , яка з грудня 2021 року фактично припинила свої шлюбні відносини із відповідачем [PERSON] , однак офіційно шлюб не розірвала. В листопаді 2022 року позивач дізнався, що [PERSON] від нього вагітна, а [INFO] остання народила сина [PERSON] . Під час державної реєстрації народження, батьком [PERSON] було заначено відповідача [PERSON] , оскільки народження дитини відбулося до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. Вказує, що ще до розірвання шлюбу [PERSON] тривалий час спільно не проживала та не спілкувалася з відповідачем, що нівелює можливість його батьківства, в той час як він в цей період з [PERSON] проживав та вів спільне господарство, перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, а тому, переконаний, що батьком [PERSON] , [INFO] є саме він - [PERSON] . На підставі наведеного, просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат Зражевська Я.О. не з`явились, надіслали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку надіслав суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутність у зв`язку із перебуванням на службі у ЗСУ. Позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечив щодо їх задоволення. Підтвердив той факт, що фактичні шлюбні відносини між ним та колишньою дружиною [PERSON] були припинені орієнтовно в грудні 2021 року, а з лютого 2022 року остання проживала з позивачем по справі [PERSON] та саме від нього [INFO] народила сина - [PERSON] , а отже він не є біологічним батьком дитини. Під час державної реєстрації народження, батьком хлопчика було заначено його, оскільки народження дитини відбулося до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, згідно якої просила здійснювати розгляд справи у її відсутність. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 28 серпня 2023 року, у зв`язку із неявкою сторін підготовчий розгляд справи відкладено на 11 вересня 2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача підготовчий розгляд справи відкладено на 25 вересня 2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача підготовчий розгляд справи відкладено на 11 жовтня 2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача підготовчий розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2023 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 16 листопада 2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 04 грудня 2023 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Судом встановлено, що з 12 липня 2007 року відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року. 7. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №946, де у графі «Батько» зазначено відповідача [PERSON] . Відомості про батька у свідоцтві про народження вказані у відповідності до ст. 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. 8. Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Шумською міською радою Тернопільської області 22 червня 2023 року, на підставі господарської книги №3 за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї позивача входять: [PERSON] -- [INFO] (колишній чоловік, який з 2021 року у вказаному будинковолодінні не проживає), [PERSON] - [INFO] (дочка), [PERSON] - [INFO] (син), [PERSON] - [INFO] (син), [PERSON] - [INFO] (співмешканець), [PERSON] - [INFO] (батько), [PERSON] - [INFO] (мати). 9. Актом обстеження від 22 червня 2023 року складеного діловодом Шумської міської ради Таращук О.О. за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] встановлено, що колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] не проживає із сім`єю з грудня 2021 року та перебуває на службі в ЗСУ. Окрім того, з лютого 2022 року у вищевказаному будинковолодінні проживає співмешканець [PERSON] - [PERSON] . У заяві від 22 листопада 2023 року надісланій на адресу суду відповідач [PERSON] підтвердив той факт, що фактичні шлюбні відносини між ним та колишньою дружиною [PERSON] були припинені орієнтовно в грудні 2021 року, а з лютого 2022 року остання проживала з позивачем по справі [PERSON] та саме від нього [INFO] народила сина - [PERSON] , а отже він не є біологічним батьком дитини. Під час державної реєстрації народження, батьком хлопчика було заначено його, оскільки народження дитини відбулося до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] ІV. Оцінка Суду. 10. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. 11. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 12. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 13. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 14. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід його визнати, батьком дитини [PERSON] , аргументуючи тим, що під час державної реєстрації народження, підставою для зазначення батьком саме відповідача є те, що народження дитини відбулося до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу, однак [PERSON] ще до розірвання шлюбу тривалий час спільно не проживала та не спілкувалася з відповідачем, що нівелює можливість його батьківства, однак в той самий час проживала та вела спільне господарство разом із позивачем. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. 15. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. 16. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. 17. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 18. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. 19. Згідно з ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. 20. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. 21. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. 22. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 23. Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. 24. Згідно з п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. 25. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. 26. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. 27. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 28. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18). Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved