Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної між ним та [PERSON] розписки позики грошових коштів від 13.07.2020, він передав відповідачу грошові кошти у сумі 33000 грн. Відповідно до умов розписки, позичальник зобов`язується передати позикодавцю позичену грошову суму у строк до 13 травня 2021 року, сплативши її згідно з графіком обов`язкових платежів, а саме: з серпня 2020 року по квітень 2021 року кожного місяця грошову суму в розмірі 3000 грн., до 13.05.2021 грошову суму у розмірі 6000 грн. До теперішнього часу відповідачем не передано позивачу жодного платежу та суми на повернення позичених грошових коштів. Встановлений розпискою строк повернення позики пройшов, відповідач ухиляється від виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 33000 грн., суму інфляції в розмірі 14941,00 грн., 3% річних в розмірі 1400,31 грн., судовий збір у сумі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн., а всього 53414,91 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.09.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи належним чином, з заявами та клопотаннями не зверталася. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2020 [PERSON] отримала від [PERSON] грошову суму в розмірі 33000 грн., що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до умов розписки, позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позичену грошову суму у строк до 13 травня 2021 року, сплативши її згідно з графіком, а саме: з серпня 2020 року по квітень 2021 року кожного місяця грошову суму в розмірі 3000 грн., у травні залишок у розмірі 6000 грн. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зазначений правовий висновок, зроблений Верховним Судом України, викладений у Постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13. Згідно з положеннями\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). При цьому, за\~статтею 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов`язку і, навпаки, знаходження такого документу у кредитора - засвідчує факт невиконання боржником зобов`язання. У відповідності до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 625 ЦК України\~\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав - надав суду оригінал розписки на підтвердження факту невиконання боржником своїх зобов`язань на загальну суму 33000 грн., а відповідач наведеного належними та допустимими доказами не спростувала, суд дійшов висновку, що саме така сума має бути повернута боржником. Крім того, враховуючи той факт, що боржник прострочила виконання грошового зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми інфляцій в розмірі 14941,00 грн. та 3% річних в розмірі 1400,31 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку суми боргу. Частиною 1\~ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже,\~що стосується\~вимог про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~витрат,\~пов`язаних\~із наданням\~правничої допомоги,\~суд вважає\~за необхідне\~відмовити,\~так як\~витрати позивача\~на правничу\~допомогу не\~підтверджені жодним\~належним та\~допустимим доказом.

Outcome: approved