Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов обґрунтований тим, що 18.01.2013 Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТАБАНК» надало кредит [PERSON] \~в розмірі 15000,00 грн. згідно заяви № 003-17760-180113 (далі - «кредитний договір») на 48 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Клієнт зобов`язався сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісію в розмірі 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. 02.06.2020 Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір №2253/К про відступлення права вимоги,\~відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] \~за\~кредитним договором відступлено позивачу. Оскільки [PERSON] не виконувала належним чином свої зобов`язання, станом на дату звернення до суду, загальний розмір заборгованості останньої перед позивачем за договором становить 21571,21гривень, в тому числі:\~основна сума заборгованості\~7737,05 гривень, заборгованість за нарахованими процентами\~12769,90 гривень, сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення кредиту\~401,53 гривень, сума 3% річних від суми відсотків за період прострочення відсотків\~662,73 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 21571,21 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні надав заяву про те, що на момент звернення позивача з позовом до суду позовна давність щодо позовних вимог спливла, просить суд застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні цих вимог за спливом позовної давності. В судовому засіданні просив суд звернути увагу на те, що його довірителька не заперечує, що взяла 15000 грн. у кредит у Дельта банку, однак запевняє, що свої грошові зобов`язання перед банком виконала і кредит нею погашено у повному обсязі. Надати квитанції немає змоги, так як погашала борг перед банком у період дії договору, тобто упродовж 4 років. Після внесених перших проплат пройшло більше як 10 років, а тому платіжні документи не зберігала, оскільки вважала зобов`язання виконаним. Крім того, не передбачала, що кредитор може недобросовісно вчинити подавши позов після минування значного терміну часу. З огляду на це, представник зауважує, що позивачем не заперечується та обставина, що кредит погашався відповідачем, однак через те, що до позову не долучено розрахунку нарахування заборгованості, він не може яким чином проводилося нарахування заборгованості, яка сума сплачувалась відповідачем та в яких сумах зараховувались проценти та інші платежі. А тому просить застосувати позовну давність, оскільки такий строк слід рахувати зі спливу строку виконання кредитного зобов`язання, тобто, починаючи з 18.01.2017 року. Підстав для перерви такого строку не було. Суд, заслухавши заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, приходить до висновку. Судом встановлено, що 18.01.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надало кредит [PERSON] в розмірі 15 000,00 грн. згідно заяви № 003-17760-180113 на 48 місяців, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Клієнт зобов`язався сплатити проценти в розмірі 9,99% річних за користування кредитом та комісію в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п.3.1. заяви № 003-17760-180113, [PERSON] зобов`язувалася здійснювати погашення кредитної заборгованості щомісячно не пізніше 18 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 904,00грн. у відповідності до графіку платежем, який є Додатком №1 (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2020 Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений договір №2253/К про відступлення права вимоги,\~відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] \~ за\~кредитним договором\~відступлено позивачу (а.с.14-18). Згідно витягу з додатку до договору 2253/К про відступлення права вимоги від 02.06.220 року заборгованість [PERSON] станом на 02.06.2020 року становить 20506,95 гривень (а.с.17). Суд, між іншим звертає увагу на те, що до позову не долучено підтвердження, що [PERSON] повідомлялась про наявність заборгованості перед банком та необхідністю погашення заборгованості перед фактором, до якого перейшло право вимоги. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що банк повністю виконав умови кредитного договору та надав відповідачці кредит. Як встановлено судом, дата погашення кредиту згідно графіку платежів є 18.01.2017 року. Відповідач як позичальник зобов`язана була повернути кредит в повному обсязі до 18.01.2017 року. Проте, з наданих позивачем документів, не можливо встановити, чи дійсно відповідачем зобов`язання виконувалось неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, і, якщо таке дійсно мало місце, то з якого часу виник борг, яким чином здійснювався перерозподіл платежу та ін.. В той же час представником відповідача заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 1ст.261 ЦК України зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3ст. 267 ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стосовно визначення моменту, коли позивач мав довідатись про своє порушене право та з якого почала свій перебіг позовна давність за вимогою позивача, Верховний суд України у своєму правовому висновку, сформованому у Постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, зазначив, що для правильного застосування частини 1статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний суд України зауважив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Матеріали справи доводять, що про порушення свого права ПАТ «Дельта Банк» дізнався 18.01.2017 року, а тому строк позовної давності для банку закінчився 18.01.2020 року. Поза межами строку позовної давності між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» 02.06.2020 року було укладено договір про відступлення прав вимоги. Згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Проте, згідно матеріалів справи, позивач ТОВ «Профіт Файненс» звернувся до суду з позовом до відповідача 19.09.2023. З матеріалів справи не встановлено обставин, за яких би строк позовної давності переривався чи зупинявся. Оскільки сторони не укладали письмовий договір про збільшення тривалості позовної давності, а позивачем подано позов після спливу строків позовної давності, то у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України дана обставина є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed