Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в селі Соколівка, Косівського району, Івано-Франківської області померла його бабуся [PERSON] , 1907 року народження, котра все своє майно заповіла в його користь. Заповіт було посвідчено секретарем Соколівської сільської ради Дійчуком Лук`яном Івановичем 09 червня 1989 року та зареєстровано в реєстрі за №38 (тридцять вісім). Внаслідок смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, часом відкриття якої є її день смерті. До складу спадкового майна входить будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Окрім нього, інших спадкоємців немає, оскільки його батько [PERSON] (син спадкодавця) помер [INFO] , пережилого подружжя у спадкодавця також немає, оскільки її чоловік [PERSON] помер [INFO] , осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як покійна при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього. При зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивачці в справі, приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Тонюк М.М. було видано 11.07.2018 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В наслідок того, що позивач позбавлений можливості в інший спосіб, реалізувати своє право на прийняття спадщини через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини, та змушений за захистом свого права на прийняття спадщини на нерухоме майно звернутися до суду. Позивач подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 01.12.2023 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Статтею392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] в селі Соколівка, Косівського району, Івано-Франківської області померла бабуся позивача в справі, [PERSON] , 1907 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 17 лютого 2015 року, актовий запис №24 від 14 лютого 1994 року (а.с. 8) За життя [PERSON] склала заповітне розпорядження , заповіт який посвідчено секретарем Соколівської сільської ради Дійчуком Лук`яном Івановичем 09 червня 1989 року та зареєстровано в реєстрі за №38 (тридцять вісім) а.с.14, за яким все своє майно заповіла в користь [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, часом відкриття якої є її день смерті. До складу спадкового майна входить будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім позивача в справі , інших спадкоємців немає, оскільки його батько [PERSON] (син спадкодавця) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Соколівською сільською радою 26.09.2008 року актовий запис №25 а.с. 12 . Пережилого подружжя у спадкодавця немає, оскільки її чоловік [PERSON] помер [INFO] (повний витяг з Державного реєстрів актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00040199782 сформованого 21.06.2023 року), осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Долученою до матеріалів справи довідкою Соколівської сільської ради за № 105 від 13.05.2015 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с.Соколівка Косівського району, з 1935 року постійно проживала в житловому будинку , який знаходиться в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . В даному житловому будинку проживає і зареєстрований [PERSON] 1964 року народження. Від імені померлої [PERSON] в Соколівській сільській раді посвідчено заповіт 09.06.1989 року, за реєстром № 38, реєстраційний номер 40216874, який не змінений і не скасований. Довідкою Соколівської сільської ради за № 387 від 19.06.2023 року (а.с.13) стверджено, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] померлій [INFO] . З дня смерті бабусі, позивач вступив у фактичне володіння та управління спадковим будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як покійна при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього. 28 лютого 2017 року за заявою позивача в справі було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.4-7) , а свідоцтво про право власності покійної [PERSON] на будинок не може бути видане в силу п. 11 ст. 346 Цивільного кодексу України. Згідно довідки про оціночну вартість спадкового будинковолодіння від 21.06.2023р. вбачається, що оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] становить 153\~944,88 грн. В наслідок того, що позивач в справі, [PERSON] позбавлений можливості в інший спосіб, реалізувати своє право на прийняття спадщини через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця належних правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини, останній змушений за захистом свого права на прийняття спадщини на нерухоме майно звернутися до суду. Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до п.10 ст.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивачки крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Враховуючи вище наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 316-317, 328, 392, 1216, 1218, 1225 ЦК України, та

Outcome: approved