Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Циганкова І.І. звернулась до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить звільнити його від сплати нарахованої заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2019 року по день його повноліття в сумі 59912, 58 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 лютого 2006 року на виконання рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області видано виконавчий лист № 2-91 про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму з 09 лютого 2006 року до досягнення сином повноліття. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). У відповідності до довідки-розрахунку № 17652 від 11.04.2022, виконавчою службою за [PERSON] нараховано заборгованість зі сплати аліментів на день повноліття сина, тобто на [INFO] , в розмірі 59912, 58 грн. У вказаній довідці зазначено, що заборгованість виникла з серпня 2019 року по [INFO]. З таким стягненням аліментів позивач не погоджується, оскільки з 2007 року по 2020 рік син проживав з ним і перебував на його утриманні, у зв`язку з чим він вважає, що може бути звільнений від обов`язку зі сплати нарахованої заборгованості по сплаті аліментів. Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Циганкова І.І. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Возний С.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав. 08 грудня 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що за період з серпня 2019 року по серпень 2020 року боржником щомісячно сплачувались аліменти, але не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Зазначаючи в позові, що син в період з 2017 року по 2020 рік проживав разом з позивачем та перебував на його утриманні, він в цей період не позивався до суду про припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості. [PERSON] досяг повноліття [INFO] , а з даним позовом його батько звернувся до суду лише 31.08.2023, після спливу строку позовної давності тривалістю у три роки. Таким чином, враховуючи, що з 2019 року позивачу було відомо про обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина та про наявність заборгованості, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, наслідками чого є відмова у задоволенні позову. Представник позивача адвокат Циганкова І.І. 08 грудня 2023 року подала до суду заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що з тексту відповіді Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 48184 від 20.09.2022, отриманої на адвокатський запит Шаповала В.Д. , позивачу стало відомо про розмір заборгованості по аліментам, тому перебіг строку позовної давності починається саме з 20.09.2022 і позивачем не пропущений, тому відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Відповідач не надав доказів того, що на день досягнення сином повноліття ( [INFO] ) позивачу було відомо про наявну заборгованість зі сплати аліментів. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони по справі є його батьками. У 2019 році в с. Успенка він закінчив 11 класів школи. Потім, до повноліття, жив у батька та у бабусі з боку матері. Після школи йому було зручніше жити з батьком в м. Кременчуці, їздити від нього на навчання. Мати не заперечувала проти цього. В цей час він повністю знаходився на утриманні батька. Пізніше він переїхав до бабусі, а потім зняв квартиру, де проживав з дівчиною. Його мати разом з бабусею в с. Успенка не проживає. Ще під час його навчання у школі був період, коли вони разом з мамою проживали у батька в м. Кременчуці. Після закінчення школи, під час його проживання з батьком, його мама проживала поруч, допомагала йому продуктами, він часто бачився з нею, а до бабусі в с. Успенка він їздив навідувати бабусю. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він живе в с. Успенка Олександрійського району Кіровоградської області, працює разом з позивачем. Знайомі з ним з 1999 року. Знає його сім`ю. У 2017 році він перевозив сина з відповідачкою з с. Успенка до позивача на [ADDRESS] . У 2018-2019 роках він бачив, що син проживав у батька, оскільки сам в цей період проживав і м. Кременчуці на квартирі та, приблизно, раз у тиждень приходив до них в квартиру. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах. Їй відомо, що наприкінці літа 2017 року син проживав з батьком по [ADDRESS] . На початку осені мама дитини вирішила, щоб син переїхав до бабусі в с. Успенка, де він закінчив середню школу. У 2019 році син знов переїхав жити до батька в м. Кременчук, оскільки вступив до вищого навчального закладу. В цей час батько сплачував за все. Мати до нього не приходила. Лише бабуся передавала від мами продукти та інші необхідні речі. Після закінчення навчання [PERSON] став жити з дівчиною, тому вони пішли на квартиру. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сім`ю [PERSON] вона знає давно. Позивач працював в с. Успенка, а його дружину і сина вона знає протягом всього життя, оскільки жили в одному селі. Десять років тому вони з сім`єю [PERSON] жили зовсім поруч, а тепер живуть трохи далі один від одного. Їй відомо, що до закінчення навчання у школі син позивача жив в с. Успенка. Одразу після закінчення школи син жив у батька в [ADDRESS] він приїздив навідатись. Потім батько переїхав на іншу квартиру, а син також пішов на квартиру з дівчиною. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, оцінивши доводи та заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Листом № 48184 від 20.09.2022 Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), отриманої на адвокатський запит Шаповала В.Д. надана довідка-розрахунок заборгованості по аліментам з примусового виконання виконавчого листа № 2-91, виданого 24.02.2006 Онуфріївським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму до повноліття дитини за період з 09.02.2006 по дату повноліття /а.с. 8-10/. Згідно довідки № 17652 від 11.04.2022 Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.08.2020, з моменту відкриття виконавчого провадження становила 62979, 61 грн., а станом на [INFO], тобто на день досягнення сином [PERSON] повноліття становить 59912, 58 грн. /а.с. 9/. З довідки, наданої старшим державним виконавцем Целіною Яною, вбачається, що сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто з 09.02.2006, станом на 08.2019 становив 74607, 62 грн. Надалі, після сплати аліментів за період з 08.2019 по 08.2020, станом на 08.2020 сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становив 62979, 61 грн. /а.с. 10/. Судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчався в коледжі Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського з 01.09.2019 по 30.06.2022. Договори про надання освітніх послуг було укладено 13.07.2019 з батьком [PERSON] , який звертався в інтересах дитини, цікавився його успіхами у навчанні та сплачував за навчання, що підтверджується довідкою № 80-75/358 від 12.07.2023 /а. с. 11/. Декларація про вибір лікаря з [PERSON] , [INFO] , була заключена 17.03.2023 з ФО-П [PERSON] , у якої він обслуговується з 13.02.2020. Звертався за медичною допомогою з батьком [PERSON] або за його дзвінком. Мати хлопця не зверталась до лікаря в інтересах дитини. Вказане підтверджується довідкою від 27.07.2023 /а.с. 12/. Сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають в будинку [ADDRESS] , підтвердили письмово, що громадяни [PERSON] , 1979 року народження, та [PERSON] , 2002 року народження, дійсно проживали без реєстрації з 2017 по 2020 роки за адресою: [ADDRESS] . Їх підписи засвідчені головою ОСББ-48 Гладій М.Т. та паспортистом ОСББ-48 Пьоришкіною В.А. /а.с. 13/. З довідки № 186 від 30.10.2023 Онуфріївської селищної ради вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . [PERSON] з дня народження постійно проживав в с. Успенка, з 2006 по 2008 роки відвідував ДНЗ «Дзвіночок», з 2008 по 2019 навчався в Успенській ЗШ І-ІІІ ступенів /а.с. 26/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей. Згідно ч.ч. 1, 2ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно із ч. 2ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За змістом ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз ч. 3 ст. 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05. 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. З аналізу встановлених у судовому засіданні обставин, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що вимога позивача про звільнення його від сплати аліментів за період часу з серпня 2019 року по 11 серпня 2020 року та скасування заборгованості за цей період є обгрунтованою, оскільки судом встановлено, що дитина сторін по справі протягом встановленого часу проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні, що підтверджується наданими позивачем доказами, дослідженими в судовому засіданні. На спростування встановлених судом фактів відповідачкою належних та допустимих доказів не надано. Разом з тим, з наданих суду довідок про розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина вбачається, що станом на серпень 2019 року в позивача була заборгованість зі сплати аліментів з моменту відкриття провадження в сумі 74607, 62 грн., станом на 11 серпня 2020 року (на день повноліття дитини) сума заборгованості становить 59912, 58 гривень, тому позивача слід звільнити від сплати аліментів за період з серпня 2019 року по день повноліття сина, тобто по [INFO] та перерахувати розмір заборгованості. Заяву відповідачки [PERSON] про застосування строків позовної давності суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з наданих суду довідок, аліменти позивачем [PERSON] сплачувались щомісячно, але не в повному нарахованому розмірі, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами, що про розмір заборгованості позивачу [PERSON] було відомо ще станом на [INFO], що було б підставою для застосування наслідків пропущення строку позовної давності та відмови у позові. Відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, що склалися між сторонами по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог та звільнення [PERSON] від сплати нарахованої заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь матері [PERSON] згідно виконавчого листа № 2-91, виданого 24.02.2006 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за період з серпня 2019 року по день його повноліття [INFO] включно.

Outcome: partial