Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

04.05.2023 року до суду через підсистему "Електронний суд" звернулась позивача із вищезазначеним позовом звернулася [PERSON] , відповідно до якого просить суд: 1) Встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини з її батьком [PERSON] , який помер [INFO] . 2) Визнати за [PERSON] право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що 02 вересня 1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] померла мати [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру, яка розташована у [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На час смерті [PERSON] залишилась його єдина повнолітня донька - [PERSON] , яка є єдиною спадкоємицею 1-ї черги за законом, яка відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки позивач постійно безперервно проживала разом з батьком (спадкодавцем), в т.ч. і на час відкриття спадщини, а протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не заявила про відмову від неї. 14 березня 2023 року позивач подала приватному нотаріусу заяву, на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу БахматськоюТ.М. перевірено відсутність раніше відкритих спадкових справ та на підставі її заяви відкрито спадкову справу за № 40/2023 після померлого [INFO] [PERSON] . 15.03.2023р. приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщин за законом після померлого [PERSON] позивачу було відмовлено з посиланням на те, що відсутній документ, який би підтверджував факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті та відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Наразі у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно,місце знаходження та особи у яких може перебувати документи позивачу невідомо. В кінці вересня 2020 року у батька стався інсульт. Деякий час він перебував у лікарні під наглядом спеціалістів (лікарів). Через інсульт у батька паралізувало ліву сторону тіла, у зв`язку з чим він був прикутий до ліжка та потребував догляду та сторонньої допомоги. Відтак, позивачем було прийнято рішення про переїзд до квартири її батька, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки догляд за батьком необхідний був цілодобовий. Позивача зазначає, що змінювати своє місце реєстрації позивач вважала недоцільним, оскільки зазначене не суперечило та не суперечить законодавству України, бо у разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором, а наявність або відсутність реєстрації не можуть бути підставою в т.ч. і для обмеження прав і свобод (ст. 2 та ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 року позов було залишено позов без руху. 10.05.2023 року через систему електронний суду була подана заява про усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.07.2023 року. 26.07.2023 року було відкладено підготовче судове засідання на 01.09.2023 року у зв`язку із неявкою сторін. 01.09.2023 року було відкладено підготовче судове засідання на 21.09.2023 року у зв`язку із неявкою сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2023 року за клопотанням позивача замінено відповідача по справі з районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на належного відповідача Запорізьку міську раду. 21.09.2023 року підготовче судове засідання відкладено на 25.10.2023 року у зв`язку із неявкою сторін. 05.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заява відповідно до якого вважають, що позивач пропустила строк звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори,а отже позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх можливих майнових прав. З огляду на зазначене, за умови доведення позивачем всіх обставин на яку він посилається щодо визнання права власності в порядку спадкування у разі задоволення позовних вимоги, покладаються на розсуд суду. 25.10.2023 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було закрито підготовче судове засідання та витребувано від приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 40/2022 заведеної після смерті померлого [INFO] [PERSON] , судовий розгляд призначений по суті на 22.11.2023 року. 22.11.2023 року судове засідання відкладено на 12.12.2023 року за клопотанням представника позивача. У судовому засідання 12.12.2023 року сторона позивача просила позов задовольнити на підставі наявних у матеріалах доказах. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку. В судовому засіданні буди допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Вислухавши думку сторони позивача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась позивачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по народження батьком зазначен [PERSON] мати [PERSON] (а.с.12). 02.09.1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та смінила прізвище (а.с. 13). [INFO] померла мати [PERSON] [INFO] (а.с.15). [INFO] помер батько [PERSON] [INFO] (а.с. 14). 15.03.2023 р. приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщин за законом після померлого [PERSON] позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що відсутній документ, який би підтверджував факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті та відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно.(а.с. 17-18). Відповідно до свідоцтво право власності: квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с.19). Відповідно до показань свідків [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами спадкодавця та знають його родину кілька десятків років, позивачка є єдиною дитиною, доглядала за матір"ю, переїхавши до квартири батьків [ADDRESS] , а потім - за батьком. Показання свідків підтверджуються медичними докуменатами, відповідно до яких [PERSON] переніс у 2020 році інсульт та потребував постійного строннього догляду (а.с. 86-87). Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1218 ЦК України\~передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено п.\~23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова нотаріуса про відмову видати позивачці свідоцтво про право на спадщину перешкоджає їй захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на спадщину після смерті [PERSON] , що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved