Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до[PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу та просить стягнути з [PERSON] на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11 789 грн. 89 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду позивач посилається на наступне: 18.11.2019 року між ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8285537. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 01 серпня 2020 року приблизно о 14 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Визволителів 5 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF», д.н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Fiat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засоб «Fiat», д.н.з. « [NUMBER] » зазнав механічних пошкоджень та матеріальні збитки. Власник транспортного засобу «Fiat», д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР №8285537 від 18.11.2019 року. На підставі поданої заяви та наданих документів, було складено страховий акт № 215/037/002299/20/1 від 11.09.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11 789 грн. 89 коп. Оскільки право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто позивач набув право для пред`явлення регресного позову. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 29 березня 2023 року разом із доданими до неї документами відповідачем не отримана, про що свідчить конверт який повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено що 18 листопада 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українськ пожежно - страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8285537. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 01 серпня 2020 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Визволителів 5, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Fiat», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду від 01 серпня 2020 р. Європротоколу [PERSON] було порушено правила дорожнього руху . Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. 18 листопада 2019 року між ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого як Поліс серія АР №/8285537, за умовами договору об`єктом страхування є, транспортний засіб - автомобіль «DAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 03.08.2020 року власник транспортного засобу «Fiat» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01 серпня 2020 року з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом - «DAF», державний номерний знак [NUMBER] . 11 вересня 2020 р. ПрАТ «УПСК» складено страховий акт №215/037/002299/20/1 про виплату на користь потерпілої особи страхової виплати у розмірі 11 789,89 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 13732 від 11 вересня 2020 року. 30 березня 2023 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір цесії про відступлення права вимоги № 03/03/2023, за умовами якого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» передало (відступило_ ФОП [PERSON] права вимоги зазначені в реєстрі, а ФОП [PERSON] прийняв належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, за що сплатило суму фінансування. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] правомірно пред`явив вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 серпня 2020 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 11 789,89 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Fiat» номерний знак [NUMBER] , який є об`єктом страхування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо питання про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне: Так, за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, ст. 137 ч. 4 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду наступні документи: копія договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, додаткову угоду №299 від 13.03.2023 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 13 березня 2019 року та платіжне доручення з призначенням платежу за надання правової допомоги згядно договору від 30.01.19р. на суму 4 000,00 грн. Як вбачається з пунктів 1.1, 1.2, 1.4, 4.1 та 4.2 вказаного вище договору №30/01-19 від 30.01.19 р., укладеного між відповідачем та Адвокатом Самойленко П.М., останнє зобов`язалось надавати клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усними дорученням останнього. ). Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін. Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі. У відповідності до пунктів 1.2.3 додаткової угоди № 299 від 13.03.2023 р., її сторони домовились, що вартість послуг Адвоката за договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 р. становить 4 000, 00 грн., що сплачується клієнтом Адвокату за надання останнім послуг які визначені в п. 2 Додаткової угоди. . В акті здачі прийняття робіт від 13.03.2023р. за договором №30/01/19 від 30.01.19р. йдеться про надання правничої допомоги по страховій справі № 215/037/002299/20/1 з фіксованою вартістю наданих послуг (розміром гонорару) - 4 000,00 грн. В акті також зазначено найменування наданих послуг у зв`язку з розглядом справи. Таким чином матеріалами справи підтверджено, що представником відповідача були надані належні та допустимі докази на підтвердження заявленого розміру витрат, пов`язаних з правовою допомогою, співмірності обсягу послуг, наданих адвокатом. За умовами вказаного вище договору між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» вартість наданих послуг була визначена у фіксованому розмірі згідно складеного акту наданих послуг із відображенням у ньому опису наданих послуг. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). В постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved