Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором подружжя про надання утримання у якому просить суд стягнути з\~ [PERSON] на\~її користь\~ заборгованість\~за договором\~подружжя про\~надання утримання\~від 09\~жовтня 2015\~року за\~період:\~жовтень 2015р.\~ травень\~2018р. у розмірі: 105\~176, 27грн. (сто п`ять тисяч сто сімдесят шість гривень 27 коп.) та судові витрати по справі. В судовому засіданні, 13.12.2023 року, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, підтверджує, що між сторонами відбулися перерахунки та розрахунки суми заборгованості. Кожна зі сторін зробила свої розрахунки, які представлені до суду, уточнений позов або заява про зменшення суми позовних вимог, стороною позивача до суду не подавалися. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні 13.12.2023 року подала суду заперечення відповідача щодо наданого стороною позивача 08.12.2023 року розрахунку заборгованості, та після звіряння усіх квитанцій запропонувала останній розрахунок суми заборгованості за договором. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, актовий запис № 551. Від шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 09 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір подружжя про надання утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстровано у реєстрі за № 960. Шлюбні відносини сторін не склалися, тому шлюб було розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.2016. Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору, встановлюється обов`язок Чоловіка утримувати Дружину, сплачуючи їй гроші в розмірі, в строки і на умовах, визначених даним договором. Згідно п.п. 5, 6 Договору, сторони домовились, що утримання надається Дружині Чоловіком в грошовій формі. Чоловік зобов`язаний щомісяця сплачувати Дружині грошові кошти в розмірі 10\~000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок, що еквівалентно 470,14 доларам США за курсом НБУ на день підписання цього договору. Дана сума повинна сплачуватись Чоловіком не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування коштів на картковий рахунок Дружини. Відповідно до положень п. 10 Договору, сторони домовились, що розірвання шлюбу не припиняє дії даного договору і обов`язків Чоловіка по виплаті Дружині суми, вказаної в п. 6 даного договору. За положеннями ст. 78 Сімейного кодексу України, подружжя має право укласти договір про надання утримання одному з них, у якому визначити умови, розмір та строки виплати аліментів. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Всупереч положенням Договору, Відповідач не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за Договором і таким чином утворилась заборгованість за період: жовтень 2015 травень 2018 у розмірі: 71854,78 грн., що підтверджується з урахуванням усіх здійснених відповідачем виплат, розрахунків, квитанцій. Згідно до ч. 1 ст. 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із врахуванням обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором подружжя про утримання, згідно останніх розрахунків наданих стороною відповідача та таких, проти яких не заперечує сторона позивача, а саме в сумі 71854,78 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1051,76 грн., з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 718,54 грн. (71854,78 х 1051,76 : 105176,27 = 718,54).

Outcome: partial