Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.11.2019 року відповідач уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір №CL-237699. Відповідно до п.2.1 кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 200000,00 гривень на строк до 13.11.2024 року, на цілі визначені у п.2.4. кредитного договору. Процентна ставка за користування кредиту становить 35% річних. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 03.07.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 187282,58 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло) 148946,21 грн., прострочені проценти за основним боргом 38336,37 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №CL-237699 у розмірі 187282,58 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 30.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 06.11.2023 року представником відповідача [PERSON] сформовано в системі «Електронний суд» відзив, згідно якого просить суд поновити строк на подання відзиву; прийняти даний відзив та долучити його до матеріалів справи; застосувати наслідки пропуску строку позовної давності у відповідності до ст. 267 ЦК України; відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю доказів приєднання споживача до Умов та правил надання банківських послуг, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~178\~ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. В матеріалах справи наявна розписка представника відповідача Карнаух І.О. про ознайомлення з матеріалами справи 21.09.2023 року, серед яких була ухвала суду від 30.08.2023 року, якою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відтак, останнім днем для подачі відзиву є 06.10.2023 року. Відповідно до ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно із ст.127\~ЦПК України,\~суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Згідно з ч.5 ст. 12 ільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Разом з цим, будь-яких причин щодо пропущення строку та підстав для його поновлення у відзиві представником відповідача не вказано, а лише в прохальній частині міститься вимога щодо поновлення строку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на відсутність будь-яких поважних підстав щодо поновлення строку для подання відзиву, суд вважає за необхідним відмовити представнику відповідача Карнаух І.О. в поновленні строку для подання відзиву, та на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішити справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.11.2019 року [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір №CL-237699 (а.с. 8). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк видав позичальнику кредит у сумі 200000,00 гривень на строк до 13.11.2024 року на цілі, визначені у п. 2.4. кредитного договору. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 35% річних. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 03.07.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 187282,58 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 148946,21 гривень; сума заборгованості за відсотками 39336,37 гривень (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ «Кредобанк» заборгованості в розмірі 187282,58 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved