Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 17.06.2021. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з вчиненням домашнього фізичного та психологічного насильства щодо позивачки. Надалі підтримувати сімейні відносини не має сенсу, так як шлюб носить тільки формальний характер, а це суперечить інтересам позивачки та її дитини, тому позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Просить суд, розірвати шлюб. Неповнолітню дочку [PERSON] просить залишити проживати разом з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », з відповідача стягнути судові витрати на її користь. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2023 було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без позивачки. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони 17.06.2021 зареєстрували шлюб у Калуському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис за №290. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивачки та постановляє рішення про часткове задоволення позовних вимог. Позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу хоче залишити прізвище « [PERSON] ». За приписами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо позовної вимоги позивачки про залишення неповнолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Судом встановлено, що позивачкою в позовній заяві не викладено обставини, не зазначено та не додано до позовної заяви докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Крім того, позивачкою не надано суду: висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст.19 СК України; характеризуючих даних про особу матері (батька) дитини, їх майновий стан та житлові умови; довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивачки про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, задоволенню не підлягає. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. Крім цього, позивачка в своїй заяві просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 17.08.2023 року, позивачкою при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1073,60 гривень. Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі наведенного та пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: partial