Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.11.2011 року [PERSON] отримала кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. У подальшому кредитний ліміт змінювався у сторону збільшення та зменшення. [INFO] позичальник [PERSON] померла. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України, 04.06.2021 року банком була направлена претензія кредитора до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори. 06.09.2021 року отримана відповідь про те, що спадкоємцем померлого позичальника є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача. 21.09.2021 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист - претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги, проте зі сторони відповідача ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 25.11.2011 становить 10195,68 грн., яка складається із: 10195,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 10195,68 грн. за кредитним договором № б/н від 25.11.2011 року. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2022 р. вирішено справу передати за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 15.09.2023 р. справі надійшла до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 21 вересня 2023 року відкрито спрощене загальне провадження з викликом учасників справи та призначено справу до розгляду на 31 жовтня 2023 року, витребувано у Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори (01000, м. Київ вул. Левка Лук`яненка, буд. 11) копію належним чином засвідчених матеріалів спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . 11.10.2023 року до суду надійшли витребувані належним чином засвідчені матеріали спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . 31 жовтня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 12 грудня 2023 року. В судове засідання 12 грудня 2023 року представник позивача в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, проте конверт був повернутий поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзив на позов не подав. На підставі ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 25.11.2011 року [PERSON] отримала кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився на 8 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карт рахунку. У подальшому кредитний ліміт на карті змінювався у бік збільшення та зменшення. [INFO] позичальник [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис про смерть №16729 від 09.10.2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.11.2011 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та клієнтом [PERSON] , загальна сума заборгованості, станом на 08.10.2019 року (на день смерті) становить 10195,68 грн., яка складається із: 10195,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту. 04.06.2021 року банком була направлена претензія кредитора до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори. 06.09.2021 року отримана відповідь про те, що спадкоємцем померлого позичальника є [PERSON] . Також згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 червня 1996 року, [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем 1-ї черги померлого позичальника [PERSON] , відповідно до матеріалів спадкової справи, 30 жовтня 2020 року видане свідоцтво на спадщину за законом після померлої, на підставі якого право власності на частку квартири [ADDRESS] , що належало спадкодавцю, перейшло до її сина - [PERSON] . 21.09.2021 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист - претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги, проте зі сторони відповідача ніяких дій не було виконано. Відповідно до ст.ст.1216,1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1ст. 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною 1 та частиною 3 статті 1268, частиною 1 статті 1269, частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1ст. 1270 Цивільного кодексу України строк. Відповідно до ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців, кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємця померлого боржника шляхом направлення претензії на адресу нотаріуса із дотриманням строків встановлених ст. 1281 Цивільного кодексу України, а саме протягом шести місяців з дати, коли банку стало відомо про прийняття спадщини відповідачем. Вартість отриманого спадкового майна вочевидь перевищує суму боргу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що вимоги кредитора до спадкоємця боржника, відповідача [PERSON] є законними та доведеними, доказів на спростування вимог позивача відповідачем суду надано не було, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та із відповідача, як спадкоємця [PERSON] , підлягає стягненню на користь позивача, як кредитора, сума боргу в розмірі 10195,68 грн., а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved