Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

15.02.2022 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання, у якому просить розірвати договір довічного утримання від 13.09.2005 року укладений між нею та відповідачкою, посвідчений державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Долговою З.М. (номер у реєстрі 1у-585/172) та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання повернувши позивачці у власність квартиру [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка є пенсіонеркою, народилась [INFO] і на теперішній час вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. 13.09.2005 року між сторонами у справі був укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання. За договором позивачка передала у власність відповідачки квартиру [ADDRESS] , а відповідачка зобов`язалась довічно утримувати позивачку, надаючи комплекс послуг: забезпечувати продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за позивачкою право довічного безкоштовного проживання у квартирі (п. 8 договору). Вартість щомісячного матеріального забезпечення була встановлена між сторонами в розмірі 100 грн. на місяць. В разі інфляції ця сума збільшується згідно з встановленим державою коефіцієнтом індексації доходів населення (п. 9 Договору). За твердженням позивачки, відповідачка неналежно виконує умови договору утримання. Відповідачка проживає в сусідньому під`їзді і переконливо обіцяла позивачці, що в разі укладення договору довічного утримання остання може не переживати за своє майбутнє, що відповідачка буде постійно поруч і завжди допомагатиме у будь-якій справі. Поскільки на час укладення договору діти позивачки проживали окремо від неї, і вона не хотіла бути для них тягарем та відривати їх від роботи, позивачка пішла на необдуманий крок, про який в подальшому пошкодувала. Діти позивачки регулярно привозять їй продукти харчування та медикаменти. У зв`язку з остеоартрозом колінних суглобів позивачка практично не виходить з квартири з 2010 року. За весь час дії договору відповідачка жодного разу не поцікавилась станом здоров`я позивачки та потребою у медичній допомозі. Кілька років тому позивачка екстрено потрапила в лікарню з анафілактичним шоком внаслідок алергії, довелось лікуватись в стаціонарі та необхідним було переливання крові. Всі медичні послуги оплатив син позивачки. Діти позивачки кожного тижня навідуються до неї та забезпечують продуктами харчування. Позивачка вказує, що у свої 86 років вона потребує не тільки матеріального забезпечення, а й догляду, позивачці тяжко обходитись самій без сторонньої допомоги. Через наявні тяжкі захворювання позивачка не виходить з квартири, їй важко пересуватись та вирішувати власні проблеми, вона потребує постійного стороннього догляду, тому змушена звертатись за допомогою до власних дітей, які купують продукти та ліки, прибирають в квартирі та надають іншу необхідну допомогу. Відповідачка взяті на себе зобов`язання виконує лише частково: сплачувала по 100 грн. на місяць, з 2015 року по 200 грн., а приблизно з 2019 року по 300 грн., але цих коштів недостатньо для купівлі продуктів та медикаментів. Інші умови договору відповідачка взагалі не виконує. Непрацездатна особа, відчужуючи квартиру, передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок непрацездатності. За умовами договору, які є істотними, передбачено серед іншого обов`язок надавати комплекс послуг, зокрема: забезпечувати продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати необхідну допомогу. Послуга ототожнюється з діяльністю, яка не має матеріального вираження, її можна тільки відчути в період споживання або використання. В рамках спірного договору, послуги із забезпечення продуктами харчування, одягом, медикаментами - це діяльність набувача за договором направлена на отримання відчужувачем продуктів харчування, одягу та медикаментів. Сплата відповідачкою 100 грн., а з недавнього часу по 300 грн., не означає виконання нею послуг із забезпечення продуктами харчування, одягом, медикаментами, оскільки матеріальне забезпечення - це формування цільових грошових коштів та їх використання, а поняття «послуги із забезпечення» є набагато ширшими та полягають в діях немайнового характеру. Позивачка багато років не виходить з дому через низку хронічних захворювань. Проте, без допомоги власних дітей та інших осіб, які здійснювали покупки та доставляли їх до місця проживання позивачки, остання залишилась би без їжі, одягу та ліків. Жодних дій направлених на отримання позивачкою товарів та ліків відповідачка не вчиняла. За умовами договору відповідачка зобов`язалась надавати необхідну допомогу, що є окремим обов`язком набувача, який полягає в конкретних діях, турботі та піклуванні в силу похилого віку відчужувача та потребі в сторонній допомозі. Позивачка вказує, що жодної допомоги якої вона потребує, відповідачка не надає, не відвідує позивачку та не здійснює за нею догляд. Також позивачка посилається на умови п. 9 договору та вимоги ст. 751 ЦК України і зазначає, що вказана норма закону є імперативною й спрямована на захист інтересів відчужувача, який має право на надання йому матеріальної допомоги на рівні, який є необхідним для нормального існування. Проте, відповідачка не виконує належним чином умови п. 9 договору, не проводить оплату грошових коштів з врахування індексу інфляції, внаслідок чого позивачка недоотримує матеріальне забезпечення, яке і так є мінімальним. Ухвалою суду від 20.04.2022 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 28.04.2022 року задоволене клопотання представника позивача та суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 04.07.2022 року задоволено заяву позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 04.07.2022 року задоволене клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 23.09.2022 року задоволене клопотання представника відповідача та залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 03.10.2022 року продовжено розгляд справи. Ухвалою суду від 14.12.2022 року призначене проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 19.01.2023 року задоволені заяви сторін про виклик свідків. Протокольною ухвалою суду від 19.01.2023 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та змінив судове засідання на підготовче. Ухвалою суду від 19.01.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 21.02.2023 року призначене проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 15.03.2023 року призначене проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 01.05.2023 року призначене проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 03.10.2023 року призначене проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 12.01.2023 року до суду надійшли письмові пояснення позивачки у яких остання вказує, що вона не писала жодної заяви про отримання субсидії і не підписувала її, оскільки самостійно не пересувається та не виходить на вулицю багато років. Саме відповідачка запропонувала оформити субсидію і всі необхідні дії зробила самостійно. Позивачка погодилась, оскільки відповідачка скаржилась на відсутність коштів і необхідність лікування дитини. Відповідачка при цьому пояснила, що сама вже скористалась правом на пільгу, тому оформити субсидію не зможе, натомість позивачка може це зробити як пенсіонер. Позивачка стверджує, що всю субсидію віддавала відповідачці. Крім того зазначає, що згідно умов договору вона має право на безкоштовне проживання у квартирі, тому витрати по сплаті комунальних послуг має компенсувати відповідачка. Субсидія не може вважатись належним виконанням відповідачем умов договору утримання, оскільки це кошти сплачені державою. Жодних доказів на підтвердження власних посилань на те, що матеріальна допомога надавалась у сумі 4000-6000 тисяч грн. щомісячно, сторона відповідача суду не надала. Позивачка вказує, що потребує стороннього догляду, якого відповідачка не надавала. З кожним роком стан здоров`я позивачки погіршувався, а відповідачка фактично залишила її у безпорадному стані. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона проживала по сусідству з відповідачкою, ще з дитинства грались разом та має з відповідачкою дружні стосунки. Позивачка також сусідка свідка, свідок давно її знає, але вже давно її не бачила. За твердженням свідка позивачка пропонувала і самому свідку, і іншим сусідам укласти договір довічного утримання, але всі відмовились, окрім відповідачки. Свідок зазначає, що відповідачка в магазині Епіцентр купляла шпалери, робила ремонт в квартирі позивачки та купляла їй різні продукти. Біля трьох років тому свідок переїхала у інше місце проживання, але продовжує спілкуватись з відповідачкою. За твердженням свідка відповідачка постійно доглядала за позивачкою, возила її в лікарню, а також мати відповідачки постійно навідувала позивачку. Приблизно за рік до переїзду свідка, позивачка перестала виходити з квартири. Свідок бачила як відповідачка носила пакети з продуктами позивачці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що товаришує з відповідачкою біля 14 років, та спілкується із нею кожен день. Позивачку свідок не знає, але багато чула про неї від відповідачки. Свідку відомі щоденні справи відповідачки і вона стверджує, що остання купує продукти для позивачки, навідує її, оплачує комунальні послуги. Особисто свідок консультувала відповідачку з приводу вірної сплати комунальних послуг. Відповідачка доглядає позивачку на протязі багатьох років, а також відповідачці допомагає її мати. Іноді позивачка вередує, не бере слухавку, тоді відповідачка або її мати одразу біжать до позивачки. Позивачка якось відмовилась від мобільного телефону, однак відповідачка наполягала та купила бабусі телефон. Коли у 2022 році відповідачка не змогла додзвонитись до позивачки, вона хвилювалась, звернулась до поліції та викликала дільничного. Із січні по вересень 2022 року свідка в Україні не було, але до цього свідок часто бачила як відповідачка купляла продукти для бабусі і це була її постійна, буденна справа. Кожного разу коли відповідачка купляла собі продукти, вона також купляла і для позивачки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що позивачка є її матір`ю, а відповідачку свідок вперше побачила в суді. Кілька років тому брат свідка повідомим останню, що їх мати переписала власну квартиру на якусь жінку, на що свідок відповіла, що це право матері, оскільки квартира належить їй. При цьому, свідок стверджує, що ніколи не бачила відповідачку, тому не знає чи допомагала вона позивачці і яким чином. Якось свідок спитала у позивачки чому вона не сказала, що розпорядилась своєю квартирою на що мати відповіла, що була необачною. Свідок зазначила, що стосунки у неї та брата із матір`ю добрі. Свідок та її брат допомагають позивачці, зокрема свідок навідує матір 2 рази на тиждень, а її брат кожен день піклується про матір. Свідок та її брат купляють необхідні позивачці продукти та готують їжу, оскільки сама позивачка за станом свого здоров`я готувати собі не може. Свідок ніколи не бачила нікого з чужих в квартирі матері. Позивачка казала свідку, що ремонт в квартирі їй зробили працівники, яких вона наймала за власні кошти. Позивачка намагається обслуговувати себе самостійно, але це важко. Усі потреби позивачки задовольняє свідок та її брат, купляють всі необхідні товари. Брат свідка завжди спілкується з матір`ю, відвозить її в лікарню та оплачує медичні послуги. Щоб хтось інший возив позивачку в лікарню, свідку такого не відомо. Позивачка десь близько 5 років погано пересувається, а з 2022 року пересувається тільки з ходунками. Прибирання в квартирі здійснює свідок і ніколи не стикалась там з чужими людьми. Про укладений договір свідок дізналась приблизно у 2017-2018 роках, і з приводу укладення цього договору позивачка зі своїми дітьми не радилась. У 2005 році позивачці виповнилось 70 років, діти приїхали до неї на святкування, а також інші родичі, вона усіх пригощала, на той час вона ще нормально ходила і допомоги та догляду не потребувала. Свідок вказує, що систематично навідувала матір, привозила потрібні їй товари та гостинці, а також те, що забажає сама позивачка. Можливо позивачка і просила когось щось докупити типу хліба, але не більше. Брат свідка постійно допомагає матері. Позивачка отримує пенсію, а номер її мобільного телефону останні роки поповнює свідок та її брат. Гроші матері свідок не давала. Приблизно два останні роки позивачка вже не може сама себе обслуговувати, тому свідок та її брат купляють для матері продукти аби їх вистачало на тиждень. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що позивачка є його матір`ю, а з відповідачкою разом виросли, оскільки вона сусідка. Свідку стало відомо про наявність спірного договору від сусідки, на багато пізніше від дати його укладання. Коли свідок спитав у матері з приводу цього договору, вона розплакалась, тож надалі свідок і його сестра матір не питали аби її не нервувати. У подальшому позивачка сказала своїм дітям, що не хоче цього договору, але не свідок, ні його сестра не тиснули на матір з приводу звернення до суду. Свідок звертався до відповідачки з приводу укладеного договору, але вона нічого чути не хотіла. Свідок дізнався про договір приблизно 5-7 років тому. Свідок стверджує, що жодним чином не погрожував відповідачці, а лише хотів поговорити, адже мати ридала і не хотіла пояснити в чому проблема. Свідку не відомо які послуги надавала відповідачка позивачці та чи надавала вона допомогу невідомо. Свідок ніколи не бачив відповідачку в квартирі і ніякого ремонту у квартирі не робилось, все устаткування у ній старе. Шпалери купляв свідок і клеїв їх разом з працівником ЖЕКу. Щоб відповідачка якусь техніку купляла свідок такого не бачив. Позивачці складно за собою доглядати, вона 10 років не виходить з квартири, а останні 3 роки зовсім не встає. Саме свідок привозить лікарів до своєї матері, возив її в лікарню з приводу сепсису, і оплачував медичні послуги. Їжу для матері готує сестра свідка або свідок привозить готову їжу з кафе. Продукти для матері свідок та його сестра привозять регулярно. Свідок не чув такого аби відповідачка пропонувала позивачці виїхати з Києва на час військових дій. Коляскою позивачку забезпечив свідок та його сестра, одну купили, а іншу взяли в оренду. Свідок дзвонить матері кожного дня об 11 год. та о 13 год., кожен день їздить до неї, і сестра свідка також систематично відвідує матір. Свідку не відомо чому позивачка уклала спірний договір, на той час він з матір`ю спілкувався але не відвідував, мабуть мати образилась, однак сестра свідка їх помирила. Свідок вказує, що він та його сестра достатньо заробляють, а також у позивачки є пенсія, тож на утримання усіх вистачає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що він є сусідом сторін, багато допомагав позивачці на її прохання в ремонті різних дрібниць у її квартирі. Лагодив вмикачі, умивальник, холодильник, обрізав стіл. Свідок буває у позивачки приблизно 1 раз на місяць. Коли позивачка впала свідок разом з дітьми позивачки підіймав її. З березня по листопад свідок проживає на дачі. Свідок вказує, що спілкувався з позивачкою в її квартирі по 1,5 години і ніколи не бачив у неї відповідачку, а також сама позивачка ніколи не казала свідку про відповідачку. За твердженням свідка, жодного ремонту в квартирі не робилось. Свідок чинив у позивачки кран води, на що особисто позивачка давала йому кошти. Новий холодильник для позивачки купив її син десь 2-3 роки тому, а старий викинули. Приблизно 2 роки тому позивачка ще могла себе обслуговувати, а потім в неї стався інсульт і зі здоров`ям стало зовсім погано. Саме свідок із сином позивачки переносили позивачку в машину та возили її в лікарню, десь три роки тому. Доньку позивачки свідок часто в неї бачить, а також якась її подруга приходить. Раніше, поки позивачка ще ходила, вона дзвонила свідку і той приходив та робив те що їй потрібно було по господарству, а тепер дзвонить її син якщо потрібна допомога з профілю свідка. Особисто відповідачка не зверталась до свідка з приводу допомоги у проведені в квартирі ремонту. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою сторін у справі, живе в будинку з 1986 року. Чоловік свідка майстеровий, товаришує з сином позивачки, тому його часто просили полагодити те чи інше в квартирі. Чоловік свідка часто бував у позивачки, і не має у ній такого чого б він не ремонтував. Позивачка купляла у свідка овочі з власної дачі. Сама свідок також часто заходила до позивачки, спілкувалась із нею. Коли позивачка захворіла, саме чоловік свідка та син позивачки виносили її до автомобіля та син позивачки возив її у лікарню. Ремонту в квартирі позивачки не було, лише шпалери клеяли, але свідку не відомо хто це робив. Відповідачку свідок в квартирі позивачки ніколи не бачила, і позивачка ніколи не казала свідку про існування спірного договору. Сама свідок на прохання сина позивачки купляла їй необхідні товари, ліки, молочні продукти. За твердженням свідка, про позивачку піклуються її діти, адже вона вже давно не може себе обслуговувати. Харчування позивачці привозять діти, оскільки вона вже не може готувати. Син позивачки забезпечує її всім необхідним, купив засоби для пересування, купляє одежу, а донька позивачки прибирає квартиру. Саму позивачку свідок знає з 1986 року. Про наявність спірного договору свідок дізналась від сина позивачки, який сказав їй про це колись давно. Коли позивачка ще була в силі вона сама дзвонила свідку та її чоловіку, прохала про допомогу, а тепер син позивачки звертається коли треба щось полагодити. Свідок приходить коли прохають щось допомогти, приносила бабусі овочі. Багато років у квартирі бувають тільки діти позивачки, з якими родина свідка товаришує. Сама свідок допомагала позивачці, купляла що треба та відносила їй. Свідок вважає, що можливо позивачка у чомусь образилась на своїх дітей, тому уклала договір утримання. Допит інших свідків сторонами був відкликаний. В судовому засіданні в режимі відео-конференції позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви та пояснила суду, що відповідачка її не відвідує, і приходила лише аби забрати субсидію. Спірний договір із відповідачкою позивачка уклала у 2005 році, оскільки була необачною, а відповідачка обіцяла золоті гори, але нічого не зробила. Кошти на утримання відповідачка позивачці не сплачує. Позивачка стверджує, що не бачила відповідачку, нічого вона для неї не робила, а два роки тому вона з`явилась, оскільки субсидія поменшала. Позивачка вказує, що з квартири вона давно не виходить, а десь два роки вже зовсім не пересувається, і їй допомагають лише її діти. Комунальні послуги дійсно сплачує відповідачка. Відповідачка нічого ніколи позивачці не купляла, їй допомагали лише рідні та знайомі. Кошти на купівлю шпалер давала саме позивачка і ніякої техніки відповідачка їй не купляла, до лікарні не возила і ніколи лікаря їй не викликала, та не купляла ліки. У 2008 році позивачка перебувала в лікарні і всі ці послуги оплачував її син. Діти позивачки купили їй засоби для пересування, коляску. Відповідачка не пропонувала позивачці виїхати з Києва на час військових дій. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що спірний договір був укладений 13.09.2005 року і за цим договором відповідачка взяла на себе зобов`язання, які не виконує, лише частково сплачує визначену суму матеріального забезпечення, але без індексування такої суми. Позивачка не пересувається, не може сама готувати їжу та прибирати квартиру, а відповідачка догляду не надає. Неналежне виконання договору є підставою для його розірвання. В поліцію відповідачка звернулась лише в липні 2022 року, коли вже був поданий позов. Укладаючи договір позивачка розраховувала отримати догляд і інші послуги, натомість залишилась на одинці зі своїми проблемами. Матеріалами справи та показами свідків підтверджено те, що позивачка багато років не виходить з квартири, має проблеми з пересуванням, а відвідування відповідачки не мали системного характеру, що не могло забезпечити нормального існування відчужувача, яка потребує стороннього догляду. Після початку агресії рф відповідачка взагалі залишила позивачку напризволяще. Ремонт у квартирі не проводився кілька десятків років, лише були змінені шпалери в кімнаті, однак доказів тому, що це робила відповідачка матеріали справи не містять. Жодних чеків, квитанцій не надано. Сторона відповідача стверджує, що щомісячні витрати на позивачку становили 4000-6000 грн., однак доказів на підтвердження вказаного немає. При цьому, у відповідачки були всі підстави зберігати докази, оскільки вона передбачала можливість виникнення питання про розірвання договору, адже за її ж словами син позивачки ще в 2015 році звертався до неї з приводу договору утримання. Відповідачка не тільки могла зберігати письмові докази, а й фіксувати факти догляду чи надання послуг за допомогою фото-, відео- та аудіо- пристроїв. Свідки сторони відповідача не були присутні особисто при виконанні договору, а всі факти озвучені ними відомі останнім лише зі слів самої відповідачки. Наголошуючи на тому, що відповідачка забезпечувала позивачку ліками, вона не може пояснити за призначеннями яких лікарів придбавались ліки та у зв`язку із наявністю яких захворювань. Відповідачем також не підтверджено звернень до профільних лікарів у зв`язку із наявністю у позивачки хронічних захворювань опорно-рухового апарату та серцево-судинної системи. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що договір був підписаний, адже позивачка є її сусідкою і потребувала допомоги. Про наявність у позивачки дітей відповідачці нічого не було відомо. На час укладення договору позивачка ще ходила та пропонувала укласти договір багатьом сусідам, але погодилась лише відповідачка. Все було добре, відповідачка здійснювала догляд, возила в лікарню, купувала одежу, приймала позивачку у гості на Новий Рік. Відповідачка вказує, що сплачувала комунальні послуги, а позивачка оформила субсидію та отримувала її. Позивачка вибаглива людина, але відповідачка все їй купляла, яйця та курчат тільки з ринку, магазинні не можна було. Відповідачка живе в будинку з 3-х років і є сусідкою позивачки, позивачка мешкає на 1-му поверсі, а відповідачка на 3-му. Відповідачка вказує, що навідує позивачку десь 1 раз на тиждень, а мати відповідачки приходила до позивачки щодня. Раз на тиждень відповідачка робила закупку продуктів для позивачки, купляла позивачці нижню білизну, халати, фартухи, капці, кофтинки - все що вона просила, але чеки у відповідачки не збереглись. Також відповідачка стверджує, що робила ремонт у квартирі, возила позивачку до дерматолога, стоматолога (відповідні медичні довідки є у позивачки). Десь 10 років позивачка не виходить на вулицю. За медичними призначеннями відповідачка купляла позивачці ліки. Їжу відповідачка для позивачки не готувала, але купляла всі продукти, а позивачка собі готувала, адже ходити вона перестала тільки з початку війни. В квартирі відповідачка не прибирала, оскільки позивачка цього не дозволяла, казала що сама прибереться, що все добре. Також відповідачка пропонувала позивачці власну прибиральницю, але вона відмовилась, а відповідачка не може її примушувати. Відповідачка пропонувала позивачці ходунки, але вона відмовилась та сказала що вб`ється на них. Радіотелефон купила для позивачки, оскільки мобільним телефоном вона користуватись не могла. Якою є сума субсидії відповідачці не було відомо. З початку агресії рф відповідачка була в Україні, але не в Києві. При цьому, відповідачка постійно приїздила додому та пропонувала позивачці виїхати з Києва, але вона відмовлялась. У 2015 році син позивачки погрожував відповідачці, казав що так не робиться, що це його мати, що він це так не залишить і ще про це поговорить. Десь через два роки позивачка почала закривати двері від відповідачки. В 2015 році та в 2022 році відповідачка зверталась до поліції через погрози та у зв`язку із тим, що позивачка не відчиняла двері. Оскільки позивачка не впускала відповідачку до квартири, вона звернулась до поліції, адже боялась, що із нею щось трапилось, а виявилось що у неї вже був син. Через двері позивачка казала щоб відповідачка уходила і що їй нічого не треба. За три роки до цього позивачка раптом вирішила, що відповідачка її обікрала, який інструмент забрала, платок поміняла, щось зовсім незрозуміле казала. До поліції відповідачка звернулась коли побачила, що позивачка її до себе зовсім не пускає, при цьому відповідачка стверджує, що належно виконувала умови договору, робила все необхідне, а позивачка по телефону казала, що все добре. Родина є найголовнішим, а діти позивачки фактично залишили її на вулиці, тому вона вмовила відповідачку укласти договір довічного утримання. Відповідачка стверджує, що доглядала за позивачкою і звинувачення у зворотному є для відповідачки образливими. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що за договором відповідачка мала надавати послуги і вона їх надавала. Сплачувала житлово-комунальні послуги та більші суми ніж 600 грн., купляла ліки, одяг, продукти харчування, але чеки не зберігала, адже вже 17 років минуло. Мати відповідачки оформила субсидію для позивачки, остання цю субсидію отримувала, а комунальні послуги сплачувала відповідачка. Послуги відповідачкою надавались, але частково докази цього не збереглись. Багато років ніяких претензій по договору не було, але чомусь за два роки відносини погіршали і позивачка перестала пускати до себе відповідачку, при цьому остання не може змушувати позивачку це робити. Представник вказує, що відповідачка до такого позову не готувалась, тому чеків немає, але навіть з випивкою із банку не можна довести кому куплялись товари. Представник вказує, що суду надані докази належного виконання відповідачкою умов договору. До теперішнього часу відповідачка продовжує сплачувати кошти за договором та утримувати позивачку. Відповідачка більше 15 років утримує та доглядає позивачку. Діти позивачки працездатні, отже могли її утримувати, але вона уклала договір довічного утримання з відповідачкою. Діти позивачці не допомагали, саме тому вона уклала спірний договір з відповідачкою. Незадовго до подання позову діти почали з нею спілкуватись, тому і з`явився цей позов. Саме перед поданням позову позивачка перестала приймати допомогу. При цьому, відповідачка виконувала умови договору, перераховувала кошти, сплачувала комунальні послуги, а позивачка зберігала собі кошти від субсидії. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2005 року між позивачкою, як відчужувачем, та відповідачкою, як набувачем, був укладений нотаріально посвідчений договір довічного утримання за яким: - п. 1. Відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру на умовах цього договору; - п. 2. Квартира, що відчужується за даним договором, знаходиться в [ADDRESS] ; - п. 8. Я, набувач, зобов`язують довічно утримувати відчужувача, надаючи їй комплекс послуг: забезпечувати її продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати їй необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вищевказаній квартирі; - п. 9. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі - 100 грн. (сто гривень) в місяць. У випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державного коефіцієнту індексації доходів населення; - п. 10. Відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором; - п. 16. Цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку (Т. 1, а.с. 7-8, 104-105). Згідно наявних результатів огляду позивачки 28.01.2022 року в КНП «ЦПМСД №1 Дніпровського району м. Києва: основний діагноз Остеоартроз ін. (стан середньої тяжкості); супутні діагнози Остеоартроз колінного суглоба (стан важкий), ІХС без стенокардії (стан середньої важкості), Гіпертонія не ускладнена (стан середньої важкості), Неврологічні симптоми (стан середньої важкості). Направлення: консультації психіатра та травматолога, госпіталізація на стаціонарне лікування загального напрямку (Т. 1, а.с. 10). За змістом електронного направлення від 28.01.2022 року, позивачку планово госпіталізовано на стаціонарне лікування загального напрямку із консультацією травматолога. Джерело фінансування: Програма державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (Т. 1, а.с. 11). Згідно консультаційного висновку КНП «Київська міська клінічна лікарня №3» від 16.06.2022 року, позивачка потребує стороннього догляду (Т. 1, а.с. 36). Згідно наявних результатів огляду позивачки 23.06.2022 року в КНП «ЦПМСД №1 Дніпровського району м. Києва, позивачка потребує стороннього догляду, за станом здоров`я та за віком не ходить (Т. 1, а.с. 37-38). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 07.07.2022 року, відомостей про перетинання державного кордону, лінії розмежування в межах Донецької та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, гр. України [PERSON] , [INFO] , у період з 24.02.2022 по 01.07.2022, а базі даних не виявлено (Т. 1, а.с. 59-60). Заперечуючи проти вимог позову стороною відповідача долучено до матеріалів справи копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року (Т. 1, а.с. 117-125, 127-142). Відповідно до листа Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 26.07.2022 року, звернення відповідачки від 11.07.2022 року щодо можливих неправомірних дій розглянуте. Вивченням матеріалів звернення встановлено, що відомості які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, відсутні. Підстав внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. У зверненні вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які згідно чинного законодавства повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства (Т. 1, а.с. 126). Відповідно до листа Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30.08.2022 року, заяву відповідачки розглянуто, за фактами викладеними у заяві проведено перевірку, в ході якої порушень вимог чинного законодавства України з боку працівників Дніпровського управління поліції не виявлено (Т. 1, а.с. 127). Також заперечуючи проти позову та на підтвердження сплати відповідачкою матеріального забезпечення позивачці, стороною відповідача долучено до матеріалів справи копії квитанцій про здійснені грошові перекази на загальну суму 17750,00 грн. (Т. 1, а.с. 143-147). За змістом листа Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №37/07-1538 від 10.11.2022 року, за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , яка вперше звернулась із заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії 25.11.2015. Субсидію отримує по теперішній час. За весь період нараховано та виплачено 55452,89 грн. (в безготівковій та готівковій формах). Безпосередній отримувач субсидії [PERSON] , яка банківські реквізити до Управління не надавала (Т. 1, а.с. 159). Слід відмітити, що в деклараціях позивачки за 2015 та 2018 року джерелом доходу вказано лише Пенсійній Фонд (Т. 1, а.с. 160, 162). Жодних даних про отримання доходу від виконання відповідачкою договору довічного утримання не вказано. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див.: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 757/39725/19-ц (провадження № 61-15916св20). Згідно ст.ст. 638, 639, 640 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до положень ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Отже, зобов`язання набувача із довічного забезпечення відчужувача можуть полягати в утриманні або догляді, або ж в утриманні та догляді одночасно. Договір довічного утримання (догляду) відноситься до алеаторних (ризикових) правочинів. Елемент ризику, який приймає на себе кожна із сторін, полягає у вірогідності того, що чи один, чи інший контрагент фактично отримає зустрічне задоволення меншого обсягу, ніж ним самим надано, адже період життя відчужувача на момент укладення договору невідомий. За змістом ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 746 ЦК України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу (ст. 748 ЦК України). Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Статтею 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Зміст зазначеної норми закону вказує на те, що у договорі довічного утримання (догляду) не обов`язково мають бути визначені всі види матеріального забезпечення та усі види догляду (опікування) і передбачений порядок врегулювання відносин сторін у разі відсутності конкретного визначення обов`язків набувача чи виниклої потреби у забезпеченні відчужувача іншими видами утримання/догляду. Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Отже, послуга має дві форми - у вигляді матеріального чи нематеріального блага. Зі змісту спірного договору вбачається, що сторони погодили у ньому обидві форми забезпечення: і утримання, і догляд, а також визначили їх види та форми, ураховуючи зокрема й дозвільні положення ст. 749 ЦК України. Вартість матеріального забезпечення сторони визначили в сумі 100,00 грн. щомісячно з урахуванням коефіцієнту індексації доходів населення. Купівля продуктів харчування, одягу, медикаментів та оплата медичної допомоги відноситься до утримання відчужувача. Використання при цьому у договорі слова «забезпечувати», а також словосполучення «надавати необхідну їй допомогу» включає як поняття утримання, так і догляду, оскільки «забезпечення» включає купівлю та доставлення товарів, а «надання необхідної допомоги» може полягати як у безпосередньому догляді, так і у надання допомоги, що має ціннісно-грошовий вираз. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом (стаття 751 ЦК України). Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення грошовим утриманням, доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19, провадження № 61-5955св21). У статті 751 ЦК України передбачено індексацію матеріального забезпечення за договором довічного утримання. Висновок про те, що невиконання набувачем за договором довічного утримання обов`язку зі сплати індексації щомісячного грошового утримання є підставою для розірвання договору, міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 466/8743/18 (провадження № 61-14426св20) та від 10 травня 2023 року в справі № 756/3891/21 (провадження № 61-4834св23). Згідно з частиною першою статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Ураховуючи положення п. 9 спірного договору та вимоги ст. 751 ЦК України, щомісячне матеріальне забезпечення з урахування індексації помісячно, від дня укладення договору довічного утримання до часу звернення до суду із позовом про його розірвання, мало дорівнювати наступним сумам: вересень 2005 року: 100 грн. : 30 днів х 18 днів вересня = 59,94 грн.; жовтень 2005 року (коефіцієнт 1,009) = 100,90 грн.; листопад 2005 року (коефіцієнт 1,012) = 102,11 грн.; грудень 2005 року (коефіцієнт 1,009) = 103,03 грн.; січень 2006 року (коефіцієнт 1,009) = 104,27 грн.; лютий 2006 року (коефіцієнт 1,018) = 106,15 грн.; березень 2006 року (коефіцієнт 0,997) = 106,15 грн.; квітень 2006 року (коефіцієнт 0,996) = 106,15 грн.; травень 2006 року (коефіцієнт 1,005) = 106,68 грн.; червень 2006 року (коефіцієнт 1,001) = 106,77 грн.; липень 2006 року (коефіцієнт 1,009) = 107,73 грн.; серпень 2006 року (коефіцієнт 1,00) = 107,73 грн.; вересень 2006 року (коефіцієнт 1,02) = 109,88 грн.; жовтень 2006 року (коефіцієнт 1,026) = 112,74 грн.; листопад 2006 року (коефіцієнт 1,018) = 114,77 грн.; грудень 2006 року (коефіцієнт 1,009) = 115,80 грн.; січень 2007 року (коефіцієнт 1,005) = 116,38 грн.; лютий 2007 року (коефіцієнт 1,006) = 117,08 грн.; березень 2007 року (коефіцієнт 1,002) = 117,31 грн.; квітень 2007 року (коефіцієнт 1,00) = 117,31 грн.; травень 2007 року (коефіцієнт 1,006) = 118,01 грн.; червень 2007 року (коефіцієнт 1,022) = 120,61 грн.; липень 2007 року (коефіцієнт 1,014) = 122,30 грн.; серпень 2007 року (коефіцієнт 1,006) = 123,03 грн.; вересень 2007 року (коефіцієнт 1,022) = 125,74 грн.; жовтень 2007 року (коефіцієнт 1,029) = 129,39 грн.; листопад 2007 року (коефіцієнт 1,022) = 132,24 грн.; грудень 2007 року (коефіцієнт 1,021) = 135,02 грн.; січень 2008 року (коефіцієнт 1,029) = 138,94 грн.; лютий 2008 року (коефіцієнт 1,027) = 142,69 грн.; березень 2008 року (коефіцієнт 1,038) = 148,11 грн.; квітень 2008 року (коефіцієнт 1,031) = 152,70 грн.; травень 2008 року (коефіцієнт 1,013) = 154,69 грн.; червень 2008 року (коефіцієнт 1,008) = 155,93 грн.; липень 2008 року (коефіцієнт 0,995) = 155,93 грн.; серпень 2008 року (коефіцієнт 0,999) = 155,93 грн.; вересень 2008 року (коефіцієнт 1,011) = 157,65 грн.; жовтень 2008 року (коефіцієнт 1,017) = 160,33 грн.; листопад 2008 року (коефіцієнт 1,015) = 162,73 грн.; грудень 2008 року (коефіцієнт 1,021) = 166,15 грн.; січень 2009 року (коефіцієнт 1,029) = 170,97 грн.; лютий 2009 року (коефіцієнт 1,015) = 173,53 грн.; березень 2009 року (коефіцієнт 1,014) = 175,96 грн.; квітень 2009 року (коефіцієнт 1,009) = 177,54 грн.; травень 2009 року (коефіцієнт 1,005) = 178,43 грн.; червень 2009 року (коефіцієнт 1,011) = 180,39 грн.; липень 2009 року (коефіцієнт 0,999) = 180,39 грн.; серпень 2009 року (коефіцієнт 0,998) = 180,39 грн.; вересень 2009 року (коефіцієнт 1,008) = 181,83 грн.; жовтень 2009 року (коефіцієнт 1,009) = 183,47 грн.; листопад 2009 року (коефіцієнт 1,011) = 185,49 грн.; грудень 2009 року (коефіцієнт 1,009) = 187,16 грн.; січень 2010 року (коефіцієнт 1,018) = 190,53 грн.; лютий 2010 року (коефіцієнт 1,019) = 194,15 грн.; березень 2010 року (коефіцієнт 1,009) = 195,90 грн.; квітень 2010 року (коефіцієнт 0,997) = 195,90 грн.; травень 2010 року (коефіцієнт 0,994) = 195,90 грн.; червень 2010 року (коефіцієнт 0,996) = 195,90 грн.; липень 2010 року (коефіцієнт 0,998) = 195,90 грн.; серпень 2010 року (коефіцієнт 1,012) = 198,25 грн.; вересень 2010 року (коефіцієнт 1,029) = 204,00 грн.; жовтень 2010 року (коефіцієнт 1,005) = 205,02 грн.; листопад 2010 року (коефіцієнт 1,003) = 205,64 грн.; грудень 2010 року (коефіцієнт 1,008) = 207,29 грн.; січень 2011 року (коефіцієнт 1,01) = 209,36 грн.; лютий 2011 року (коефіцієнт 1,009) = 211,24 грн.; березень 2011 року (коефіцієнт 1,014) = 214,20 грн.; квітень 2011 року (коефіцієнт 1,013) = 216,98 грн.; травень 2011 року (коефіцієнт 1,008) = 218,72 грн.; червень 2011 року (коефіцієнт 1,004) = 219,59 грн.; липень 2011 року (коефіцієнт 0,987) = 219,59 грн.; серпень 2011 року (коефіцієнт 0,996) = 219,59 грн.; вересень 2011 року (коефіцієнт 1,001) = 219,81 грн.; жовтень 2011 року (коефіцієнт 1,00) = 219,81 грн.; листопад 2011 року (коефіцієнт 1,001) = 220,03 грн.; грудень 2011 року (коефіцієнт 1,002) = 220,47 грн.; січень 2012 року (коефіцієнт 1,002) = 220,91 грн.; лютий 2012 року (коефіцієнт 1,002) = 221,35 грн.; березень 2012 року (коефіцієнт 1,003) = 222,01 грн.; квітень 2012 року (коефіцієнт 1,00) = 222,01 грн.; травень 2012 року (коефіцієнт 0,997) = 222,01 грн.; червень 2012 року (коефіцієнт 0,997) = 222,01 грн.; липень 2012 року (коефіцієнт 0,998) = 222,01 грн.; серпень 2012 року (коефіцієнт 0,997) = 222,01 грн.; вересень 2012 року (коефіцієнт 1,001) = 222,23 грн.; жовтень 2012 року (коефіцієнт 1,00) = 222,23 грн.; листопад 2012 року (коефіцієнт 0,999) = 222,23 грн.; грудень 2012 року (коефіцієнт 1,002) = 222,67 грн.; січень 2013 року (коефіцієнт 1,002) = 223,12 грн.; лютий 2013 року (коефіцієнт 0,999) = 223,12 грн.; березень 2013 року (коефіцієнт 1,00) = 223,12 грн.; квітень 2013 року (коефіцієнт 1,00) = 223,12 грн.; травень 2013 року (коефіцієнт 1,001) = 223,34 грн.; червень 2013 року (коефіцієнт 1,00) = 223,34 грн.; липень 2013 року (коефіцієнт 0,999) = 223,34 грн.; серпень 2013 року (коефіцієнт 0,993) = 223,34 грн.; вересень 2013 року (коефіцієнт 1,00) = 223,34 грн.; жовтень 2013 року (коефіцієнт 1,004) = 224,23 грн.; листопад 2013 року (коефіцієнт 1,002) = 224,68 грн.; грудень 2013 року (коефіцієнт 1,005) = 225,80 грн.; січень 2014 року (коефіцієнт 1,002) = 226,25 грн.; лютий 2014 року (коефіцієнт 1,006) = 227,61 грн.; березень 2014 року (коефіцієнт 1,022) = 232,62 грн.; квітень 2014 року (коефіцієнт 1,033) = 240,30 грн.; травень 2014 року (коефіцієнт 1,038) = 249,43 грн.; червень 2014 року (коефіцієнт 1,01) = 251,92 грн.; липень 2014 року (коефіцієнт 1,004) = 252,93 грн.; серпень 2014 року (коефіцієнт 1,008) = 254,95 грн.; вересень 2014 року (коефіцієнт 1,029) = 262,34 грн.; жовтень 2014 року (коефіцієнт 1,024) = 268,64 грн.; листопад 2014 року (коефіцієнт 1,019) = 273,74 грн.; грудень 2014 року (коефіцієнт 1,03) = 281,95 грн.; січень 2015 року (коефіцієнт 1,031) = 290,69 грн.; лютий 2015 року (коефіцієнт 1,053) = 306,10 грн.; березень 2015 року (коефіцієнт 1,108) = 339,16 грн.; квітень 2015 року (коефіцієнт 1,14) = 387,14 грн.; травень 2015 року (коефіцієнт 1,022) = 395,66 грн.; червень 2015 року (коефіцієнт 1,004) = 397,24 грн.; липень 2015 року (коефіцієнт 0,99) = 397,24 грн.; серпень 2015 року (коефіцієнт 0,992) = 397,24 грн.; вересень 2015 року (коефіцієнт 1,023) = 406,38 грн.; жовтень 2015 року (коефіцієнт 0,987) = 406,38 грн.; листопад 2015 року (коефіцієнт 1,02) = 414,51 грн.; грудень 2015 року (коефіцієнт 1,007) = 417,41 грн.; січень 2016 року (коефіцієнт 1,009) = 421,17 грн.; лютий 2016 року (коефіцієнт 0,996) = 421,17 грн.; березень 2016 року (коефіцієнт 1,01) = 425,38 грн.; квітень 2016 року (коефіцієнт 1,035) = 440,27 грн.; травень 2016 року (коефіцієнт 1,001) = 440,71 грн.; червень 2016 року (коефіцієнт 0,998) = 440,71 грн.; липень 2016 року (коефіцієнт 0,999) = 440,71 грн.; серпень 2016 року (коефіцієнт 0,997) = 440,71 грн.; вересень 2016 року (коефіцієнт 1,018) = 448,64 грн.; жовтень 2016 року (коефіцієнт 1,028) = 461,20 грн.; листопад 2016 року (коефіцієнт 1,018) = 469,50 грн.; грудень 2016 року (коефіцієнт 1,009) = 473,73 грн.; січень 2017 року (коефіцієнт 1,011) = 478,94 грн.; лютий 2017 року (коефіцієнт 1,01) = 483,73 грн.; березень 2017 року (коефіцієнт 1,018) = 492,44 грн.; квітень 2017 року (коефіцієнт 1,009) = 496,87 грн.; травень 2017 року (коефіцієнт 1,013) = 503,33 грн.; червень 2017 року (коефіцієнт 1,016) = 511,38 грн.; липень 2017 року (коефіцієнт 1,002) = 512,40 грн.; серпень 2017 року (коефіцієнт 0,999) = 512,40 грн.; вересень 2017 року (коефіцієнт 1,02) = 522,65 грн.; жовтень 2017 року (коефіцієнт 1,012) = 528,92 грн.; листопад 2017 року (коефіцієнт 1,009) = 533,68 грн.; грудень 2017 року (коефіцієнт 1,01) = 539,02 грн.; січень 2018 року (коефіцієнт 1,015) = 547,11 грн.; лютий 2018 року (коефіцієнт 1,009) = 552,03 грн.; березень 2018 року (коефіцієнт 1,011) = 558,10 грн.; квітень 2018 року (коефіцієнт 1,008) = 562,56 грн.; травень 2018 року (коефіцієнт 1,00) = 562,56 грн.; червень 2018 року (коефіцієнт 1,00) = 562,56 грн.; липень 2018 року (коефіцієнт 0,993) = 562,56 грн.; серпень 2018 року (коефіцієнт 1,00) = 562,56 грн.; вересень 2018 року (коефіцієнт 1,019) = 573,25 грн.; жовтень 2018 року (коефіцієнт 1,017) = 583,00 грн.; листопад 2018 року (коефіцієнт 1,014) = 591,16 грн.; грудень 2018 року (коефіцієнт 1,008) = 595,89 грн.; січень 2019 року (коефіцієнт 1,01) = 601,85 грн.; лютий 2019 року (коефіцієнт 1,005) = 604,86 грн.; березень 2019 року (коефіцієнт 1,009) = 610,30 грн.; квітень 2019 року (коефіцієнт 1,01) = 616,40 грн.; травень 2019 року (коефіцієнт 1,007) = 620,71 грн.; червень 2019 року (коефіцієнт 0,995) = 620,71 грн.; липень 2019 року (коефіцієнт 0,994) = 620,71 грн.; серпень 2019 року (коефіцієнт 0,997) = 620,71 грн.; вересень 2019 року (коефіцієнт 1,007) = 625,05 грн.; жовтень 2019 року (коефіцієнт 1,007) = 629,43 грн.; листопад 2019 року (коефіцієнт 1,001) = 630,06 грн.; грудень 2019 року (коефіцієнт 0,998) = 630,06 грн.; січень 2020 року (коефіцієнт 1,002) = 631,32 грн.; лютий 2020 року (коефіцієнт 0,997) = 631,32 грн.; березень 2020 року (коефіцієнт 1,008) = 636,37 грн.; квітень 2020 року (коефіцієнт 1,008) = 641,46 грн.; травень 2020 року (коефіцієнт 1,003) = 643,38 грн.; червень 2020 року (коефіцієнт 1,002) = 644,67 грн.; липень 2020 року (коефіцієнт 0,994) = 644,67 грн.; серпень 2020 року (коефіцієнт 0,998) = 644,67 грн.; вересень 2020 року (коефіцієнт 1,005) = 647,89 грн.; жовтень 2020 року (коефіцієнт 1,01) = 654,37 грн.; листопад 2020 року (коефіцієнт 1,013) = 662,88 грн.; грудень 2020 року (коефіцієнт 1,009) = 668,85 грн.; січень 2021 року (коефіцієнт 1,013) = 677,55 грн.; лютий 2021 року (коефіцієнт 1,01) = 684,33 грн.; березень 2021 року (коефіцієнт 1,017) = 695,96 грн.; квітень 2021 року (коефіцієнт 1,007) = 700,83 грн.; травень 2021 року (коефіцієнт 1,013) = 709,94 грн.; червень 2021 року (коефіцієнт 1,002) = 711,36 грн.; липень 2021 року (коефіцієнт 1,001) = 712,07 грн.; серпень 2021 року (коефіцієнт 0,998) = 712,07 грн.; вересень 2021 року (коефіцієнт 1,012) = 719,19 грн.; жовтень 2021 року (коефіцієнт 1,009) = 725,66 грн.; листопад 2021 року (коефіцієнт 1,008) = 731,47 грн.; грудень 2021 року (коефіцієнт 1,006) = 735,86 грн.; січень 2022 року (коефіцієнт 1,013) = 745,43 грн. Всього за вказаний період матеріальне забезпечення позивачу мало бути надане на суму 67769,14 грн. Поряд із цим, сторона відповідача надала суду докази поштових переказів коштів лише на суму 17750,00 грн. Доказів на підтвердження купівлі відповідачкою для позивачки продуктів харчування, ліків, одягу, інших товарів з підтвердженням витрачених сум, стороною відповідача суду не надано. Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що суми сплачених коштів за спожиті житлово-комунальні послуги слід віднести до матеріального утримання позивачки. Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, оспорюваним договором чітко визначено, що набувач зобов`язується зберігати за відчужувачем право довічного безкоштовного проживання у квартирі, і умовами цього договору не передбачено будь-яких особливостей з приводу сплати житлово-комунальних послуг, відтак, як умови договору, так і наведені норми закону свідчать про те, що саме набувач, як власник майна має сплачувати житлово-комунальні послуги, а відчужувач користується правом безоплатного проживання без будь-яких обмежень та уточнень з приводу розподілу чи зарахування вартості комунальних послуг до розміру матеріального забезпечення. Також суд не погоджується із тим, що нарахована та сплачена позивачці субсидія на оплату житлово-комунальних послуг може бути зарахована до розміру матеріального утримання. По-перше, як вже суд зазначив вище, оплата житлово-комунальних послуг є обов`язком відповідачки і не включається до вартості матеріального забезпечення. По-друге, субсидія - це грошова пільга, яка надається державою і жодного відношення до цієї пільги відповідачка не має, адже вона нараховувалась позивачці, натомість матеріальне забезпечення за договором довічного утримання має надаватись набувачем відчужувачу у вигляді сплати грошових коштів або забезпечення необхідними товарами, ліками тощо, на суму, що відповідає погодженій сторонами у договорі грошовій оцінці щомісячного матеріального забезпечення з урахування індексації. У цій справі стороною відповідача не доведено сплати у повному обсязі матеріального утримання з урахуванням індексації або надання матеріального забезпечення в натуральній формі на погоджену сторонами договору суму забезпечення. Лише покази свідків, як доказ виконання договору довічного утримання, не можуть бути достатніми для обґрунтованого висновку про повне належне виконання умов договору. Відповідачка посилалась на чинення їй перешкод у виконанні договору довічного утримання шляхом недопуску до місця проживання позивача, однак вбачається що до правоохоронних органів вона звернулась вже на стадії розгляду позову в суді, інших доказів перешкоджання матеріали справи не містять, як і відсутні дані про те чи звернулась набувач до суду з позовом про усунення таких перешкод у виконанні зобов`язання. Крім того, навіть недопущення відповідачки до квартири позивачки не позбавляє набувача можливості виконання договору щодо перерахування обумовлених сторонами коштів. Позивачка заперечує належне виконання відповідачкою умов щодо сплати матеріального забезпечення з урахуванням коефіцієнту індексації, а відповідачка не довела суду, що кошти перераховувались в повному обсязі, надавши лише докази щодо часткової оплати. А також не надала суду доказів надання утримання в натуральній формі на обумовлену сторонами суму. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належного виконання умов договору довічного утримання, що у свою чергу є підставою для його розірвання та повернення квартири у власність відчужувача шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved