Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди. Заява мотивована тим, що 06.05.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна видала виконавчий напис за N?4497 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 7999 гривень 38 копійок. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.08.2021 року у справі N?607/10244/21 задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни. а саме визнано виконавчий напис № 4497 таким, що не підлягає виконанню. За змістом рішенням суду було встановлено факт відсутності будь-якої заборгованості позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», що свідчить про неправомірність дій в частині звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, а згодом і до приватного виконавця за примусовим виконанням неіснуючої заборгованості. Таким чином, протиправність дій відповідачів встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили, тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК Українив підлягає доказуванню. За таких обставин позивач просить суд стягнути на її користь з ТОВ «Вердикт Капітал» та з приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. На викоеання положень ст. 31 ЦПК України Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області цивільну справу за позовом [PERSON] направлено до Шевченківського районного суду м. Києва Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником ТОВ «Вердикт Капітал» в адресу суду направлено выдзив на позовну заяву де зазначено, що позивачем не було надано суду належних доказів того, що її було заподіяну моральну шкоду, яку оцінив у розмірі 100 000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв?язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідачів, що унеможливлює задоволення позову. Сам по собы факт визнання виконавчого напису таким, що не пыдлягаэ виконанню, не може бути пыдставою для стягнення моральноъ шкоди, оскыльки доведенню підлягають протиправність поведінки Товариства, яке у даному випадку, звернулось до нотаріуса з метою реалізації свого права кредитора у крдитному зобов`язанні. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округуКиївської області Грисюк О.В. не скористалась правом надати відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник ТОВ «Вердикт Капітал» просив у позові відмовити, у зв`язку із його безпідставністю. [PERSON] направила в адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час, дату проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань від неї в адресу суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наявним доказам проходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за N?4497, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором 500406864 від 27.08.2013 р. у розмірі 7999, 38 грн. 27.05.2021 року за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Русланом Вікторовичем відкрито виконавче провадження N?65595611 на примусове виконання виконавчого напису. Разом з тим, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.08.2021 року у справі N?607/10244/21 задоволено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни та визнано виконавчого напис вчинений 06.05.2021 р. № 4497 таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що рішенням суду встановлено факт відсутності будь - якої заборгованості за кредитним договором, а тому дії відповідачів є неправомірними, що не потребує доказування, та захист її прав має відбутися обраним способом - стягненням з відповідачів моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. За положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, як це визначено ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. [PERSON] вказує, що моральна шкода полягає у в моральних та фізичних стражданях, які внесли негативні зміни у її життяу зв`язку із відкриттям виконавчого провадження, необхідністю відвідувати судові засідання для доведення відсутності заборгованості, накалаенням арешту на майно. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 у справі №638/8636/17-ц. Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.». Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 05.04.2021 р. у справі № 766/21131/18. Також Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що звернення до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису та отримання виконавчого напису є реалізацією прав банку, як кредитора, отримати від позивача, як боржника у кредитному зобов`язанні, суми заборгованості за кредитним договором, а тому не може бути розцінена як протиправна поведінка. Так, приймаючи рішення про задоволення позову, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області виходив з того, що кредитний договір укладений між банком та [PERSON] не був посвідчений нотаріально, борг по основній заборгованості відсутній, а тому зробив висновки, що наявні підстави для для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання документів на підтвердження безспірної саборгованості боржника. Разом з тим, оскільки саме звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою не свідчить про протиправність поведінки ТОВ "Вердикт Капітал" та приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., суд не може погодитись з доводами позивача, що протиправність дій не підлягає доведеності, виходячи з приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України відповідно до яких бставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст.81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, в розумінні ст. 76 ЦПК Укрїни, є є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. При цьому відповідно до положень ст.ст. 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Приймаючи рішення по суті справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження протиправності поведінки відповідачів, наявності моральної шкоди, причинного зв`язку між такими діями та завданою шкодою, що виключає можливість задоволення позову. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed