Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 3 % річних у розмірі 1 733,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 11 601,56 грн, а також витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 2684,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 березня 2021 року Перечинським районним судом Закарпатської області було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 31 059 грн 087 коп та судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп. Так, 25 грудня 2018 по вул. Ужанській у м. Перечин мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Volkswagen Jetta» завдано механічні пошкодження із матеріальними збитками. Відповідно до постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2019 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. 21 грудня 2020 року ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області було відкрито провадження у справі № 304/1566/20, а 23 березня 2021 року у даній справі винесено рішення. 03 серпня 2021 року державним виконавцем Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66376239. 02 листопада 2022 року державним виконавцем Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66376239 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду від 23 березня 2021 року в повному обсязі. З урахуванням вищевказаного, позивач\~ має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення ухвали суду по справі № 304/1566/20 22 грудня 2020 року та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 01 листопада 2022 року. Загальний розмір інфляційний втрат за вказані періоди складає 11 601 грн 56 коп, а загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами 1 733 грн 00 коп. За наведених обставин просить задовольнити позовні вимоги.\~ Представник позивача адвокат Гермаш С.М. у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак подав заяву, у якій просив позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до нього про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задовольнити частково та стягнути з нього інфляційні втрати та три проценти річних у загальному розмірі 6 000 грн 00 коп, які нараховані у період з 22 грудня 2020 року по 01 листопада 2022 року, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити, судовий збір стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, при цьому справу розглянути у його відсутності. Покликається на те, що розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснено за період з 22 грудня 2020 року по 01 листопада 2022 року з розрахунку, що сума боргу протягом всього періоду становила 31 059 грн, що вбачається з наданого позивачем детального розрахунку. Проте з цим він не погоджується та наводить власний розрахунок. Так, він офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] , де отримує заробітну плату. У рахунок погашення заборгованості з його заробітної плати щомісячно, починаючи з серпня 2021 року по жовтня 2022 року здійснювалося стягнення коштів, про що свідчать довідки про його доходи, надані роботодавцем. З огляду на наведене вважає, що при проведенні розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних слід також брати до уваги сплачені ним суми у рахунок погашення боргу. Ним здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за допомогою модулю «Ліга Закон» способом, про який зазначається у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19. Відтак, сума інфляційних втрат за вказаний період становить 6217,32 грн, а сума 3 відсотків річних за цей же період складає 1 276,26 грн. Крім цього зазначає, що він офіційно працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату; його дружина теж офіційно працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату; має на утриманні двох малолітніх дітей та батька похилого віку, який не працевлаштований та не отримує пенсії. Заборгованість за рішенням суду від 23 березня 2021 року ним сплачувалася систематично, а виконавче провадження було закрито у зв`язку з повним погашенням заборгованості у добровільному порядку. Указані обставини свідчать про те, що він не ухилявся від виконання рішення суду, оскільки вживав заходи з метою його виконання у межах свого фінансового стану. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, тим паче у мовах воєнного стану, обмежити розмір санкцій загальною сумою 6 000 грн. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року, яке набрало законної сили 23 квітня 2021 року, позов моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю; стягнуто з [PERSON] на користь моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу в розмірі 31 059 (тридцять одна тисяча п`ятдесят дев`ять) гривень 08 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.\~\~\~ Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Третього серпня 2021 року заступником начальника відділу Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66376239 з примусового виконання виконавчого листа № 304/1566/20, виданого 20 травня 2021 року Перечинським районним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь Моторного страхового бюро України завданих збитків в порядку регресу в розмірі 31 059,08 грн та судового збору у розмірі 2 102,00 грн. У зв`язку з фактичним повним виконанням зазначеного виконавчого документу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» заступником начальника відділу Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вогар В.В. 02 листопада 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66376239. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на залученні другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання зобов`язання з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу . Крім того, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та зобов`язань є не тільки договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та іншим юридичним фактам. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524 , 533-535 і 625 ЦК України грошове зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національних валютах України чи в грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на ринку кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Таким чином, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праві кредитора вимагати від боржника сплати коштів відповідає обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою постановою від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України розширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України ), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України ). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстави його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті розширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошові зобов`язання можуть виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з фактом завдання шкоди особі. Така правова позиція висловлена у постанові Велика Палата Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року, яке набрало законної сили 23 квітня 2021 року, про стягнення з відповідача на користь позивача завданих\~ збитків\~ в\~ порядку регресу в розмірі 31 059 грн 08 коп та судового збору у розмірі 2 102 грн 00 коп. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Поряд з цим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку 3 % річних та втрат від інфляції, такий проведено за період з 22 грудня 2020 року по 01 листопада 2022 року з розрахунку, що сума боргу протягом усього вказаного періоду становила 31 059,00 грн. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19 викладена наступна правова позиція (пункти 25 29). Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті. З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17липня 2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку). Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27 липня 2007 року. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078). Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення. Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що «вартість грошей з індексом інфляції за попередній період» є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю. У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці «А» на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду «Х», помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу « і-1»), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: «Х» * «і-1» - 100 грн. = «ЗБ», де «Х» - залишок боргу на початок розрахункового періоду, «і-1» - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а «ЗБ» - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць («ЗБ» відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося). У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду («ЗБ») перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами. Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці). Із заяви [PERSON] та доданих до неї довідок про доходи за 2021 та 2022 роки, що надані його роботодавцем [PERSON] , вбачається, що у рахунок погашення заборгованості з його заробітної плати, починаючи з серпня 2021 року по жовтень 2022 року, здійснювалося стягнення коштів. Суд, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц. Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України при здійсненні розрахунку суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми не взяло до уваги та не врахувало кошти, які сплачувалися відповідачем [PERSON] у рахунок погашення заборгованості, відтак суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком та самостійно зробивши розрахунок за допомогою модулю «Ліга Закон» способом, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19, погоджується з розрахунком, наданим відповідачем [PERSON] , згідно якого розмір інфляційних втрат становить 6 217 грн 32 коп, а розмір трьох процентів річних 1 276 грн 26 коп. Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру… З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача [PERSON] , а також беручи до уваги, що заборгованість за рішенням суду від 23 березня 2021 року ним сплачувалася систематично, а виконавче провадження було закрито у зв`язку з повним погашенням заборгованості у добровільному порядку, вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям,\~ тим\~ паче в умовах\~ воєнного стану, обмежити розмір санкцій загальною сумою 6 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 2 684 грн судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (51,72 % від ціни позову), на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути 1 388,16 грн судового збору.

Outcome: partial