Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

27 червня 2023 року позивач ТДВ «СГ «Оберіг», в інтересах якої діє адвокат Стецюра О.В., звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнив, зменшивши позовні вимоги (в ред. від 29.11.2023), до відповідача [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у порядку регресу у розмірі 16269,78 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.05.2020 в м. Кривому Розі сталася ДТП за участю транспортних засобів BMW д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Opel д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача у судовому порядку було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, 130 ч. 2 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на дату ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-4798694. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту ТЗ Opel д.н.з. [NUMBER] становить 17\~857,85 грн. Позивачем та потерпілою особою було узгоджено розмір страхового відшкодування у сумі 15\~357,85 грн., частину якого у розмірі 5\~678,93 грн. потерпілій особі виплатило ПАТ «НАСК «Оранта», у якому одночасно з позивачем була забезпечена відповідальність відповідача. Розмір частки страхового відшкодування, яка залишилися не відшкодованою позивачу, становить 9\~678,92 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 30.03.2021 на адресу відповідача позивач надіслав вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подачі позовної заяви вказана сума відповідачем не сплачена, а тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем за період з 31.05.2022 до 30.05.2023 нараховані інфляційні втрати у розмірі 1\~484,90 грн, пеня у розмірі 4\~815,59 грн, три відсотки річних у розмірі 290,37 грн, які також позивач просить стягнути з відповідача. 07 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонами їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 29 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з доказами направлення заяви відповідачу. Представник позивача до суду не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не з`явився до суду, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05 травня 2020 року о 23-00 годині в м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Армавірська, [PERSON] керував транспортним засобом BMW 745 н.з. [NUMBER] , не стежив за дорожньою обстановкою, при об`їзді перешкоди недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Opel Omega н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] . Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.7). Відповідно до вказаної постанови від 20.05.2020 [PERSON] визнано винуватим за ст. 122-4, 130 ч. 1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме за те, що [PERSON] 05 травня 2020 року о 23-00 годині\~в м. Кривий Ріг, Покровський район, вул. Армавірська, керував транспортним засобом BMW 745 н.з. [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний; а також керував транспортним засобом BMW 745 н.з. [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку [PERSON] відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії Полісу № АО/ 4798694 на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СГ «Оберіг» (а.с. 8). Власник автомобіля\~Opel\~Omega\~н.з.\~ [NUMBER] [PERSON] звернулася із заявою до ТДВ «СГ «Оберіг» на виплату страхового відшкодування від 15.05.2020 (а.с. 12). Згідно з\~ремонтною калькуляцією,\~здійсненої 07.05.2020\~встановлені пошкодження\~автомобіля Opel\~Omega\~н.з.\~ [NUMBER] і вартість ремонту (а.с. 9-11). 30 травня 2020 року ТДВ «СГ «Оберіг» складений Страховий акт № 1068/1, відповідно до якого ДТП від 05.05.2020 визнано страховим випадком та прийнято рішення виплатити страхове відшкодування у розмірі 15\~357,85 грн. (а.с. 13). Згідно з платіжним дорученням № 4720 від 30 травня 2020 року ТДВ «СГ «Оберіг» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у вищевказаному розмірі (а.с. 14). Судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта», у якій також була забезпечена відповідальність водія [PERSON] , частково відшкодувало ТДВ «СГ «Оберіг» сплачене страхове відшкодування у розмірі 5\~678,93 грн, про що у своїй заяві про зменшення розміру позовних вимог зазначив представник позивача. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні\~(страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності\~власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. а), в) п.п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду,\~якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідач [PERSON] , який визнаний винуватим у спричиненні ДТП, вчинив її, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та залишив місце пригоди (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи те, що вищевказана ДТП сталася з вини відповідача, який під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння та самовільно залишив місце пригоди, розмір матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Opel Omega н.з. [NUMBER] , склав 15\~357,85 грн., страховик відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» виплатив потерпілій [PERSON] суму страхового відшкодування у повному обсязі, у подальшому ПАТ «НАСК «Оранта» частково у розмірі 5\~678,93 грн відшкодувало позивачу збитки, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 9\~678,92 грн. страхового відшкодування. Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.37); стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, на винну сторону нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (ч.41). Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц). За приписами ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 ВП ВС роз`яснила, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20). У позові зазначено, що 30.03.2021 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак станом на дату подання даної позовної заяви на банківський рахунок позивача кошти не надходили. Відповідно до копії вимоги № 22038/1068/1 від 30.03.2021, доданої до позовної заяви, [PERSON] наданий строк 5 днів з моменту її отримання для подачі відповіді, при цьому матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вказаної вимоги, так і направлення її на адресу відповідача. Вказані обставини впливають на момент, з якого починається строк нарахування трьох відсотків річних, інфляційних збитків, пені, а за відсутності вказаної інформації відсутні підстави вважати, що відповідач порушив грошове зобов`язання. Крім того, позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання. Вимоги про стягнення пені взагалі не обґрунтовані. Крім того, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика. Крім цього, відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Отже, на час подачі позовної заяви у відповідача не існувало боргового зобов`язання, тому дані вимоги є передчасні, і підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних відсутні. На підставі викладеного суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 9\~678,92 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати, понесені позивачем, а саме по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, підлягають частковому відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог (60%). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1610,40 грн та правничої допомоги у розмірі 3\~000 грн, загалом у сумі 4610,40 грн.

Outcome: partial