Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

11 липня 2023 року до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивачі вказували, що відповідач чинить перешкоди у користуванні їх спільно придбаною земельною ділянкою, а саме самовільно встановив на ній вагон. Тому прохали усунути вказані перешкоди, зобов`язавши [PERSON] демонтувати вагон з їхньої земельної ділянки. 18 липня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження й призначено її розгляд у підготовче засідання на 03.08.2023, яке в подальшому відкладено на 26.09.2023 через неявку відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином не повідомлений про час і місце слухання справи, оскільки судова повістка повернулася до суду з відміткою поштарки «Адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 26.09.2023 відкладено підготовче засідання на 19.10.2023 та викликано відповідача [PERSON] до суду через оголошення на вебсайті Судової влади України. 19 жовтня 2023 року сторони в підготовче засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Позивач [PERSON] надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, прохав закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Оскільки спір не може бути вирішено в підготовчому засіданні, потрібно закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті о 10 год 00 хв 15 листопада 2023 року за участю сторін, викликано відповідача [PERSON] до суду через оголошення на вебсайті судової влади України. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Позивачі надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити. Ухвалою суду розгляд справи відкладено на 12.12.2023 та викликано відповідача [PERSON] до суду через оголошення на вебсайті судової влади України. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм обставини. В матеріалах справи є відомості про те, що 31 жовтня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кобеляцького районного нотаріального округу Полтавської області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали земельну ділянку з кадастровим номером 5321886403:03:001:0307 площею 0,85 га, розташовану за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, село Кишеньки. Право власності кожного із співвласників (по 1/3) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Наразі один із покупців помер і його спадкоємцем є донька [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. На спірній земельній ділянці розташований вагон, який самовільно встановили невідомі власникам особи. Вже тривалий час, а саме з 2018 року позивачі повідомляли цих осіб, щоб вони його прибрали з їхньої земельної ділянки. Останніми роками почали надходити погрози від невідомих осіб про те, що позивачі не господарі на своїй землі з вимогами надати правовстановлюючі документи. З цього факту було звернення до органів поліції з метою встановити відповідних осіб та притягнути їх до відповідальності. Однак, в отриманій відповіді було зазначено, що це цивільні правовідносини та спір потрібно вирішувати у судовому порядку. Встановити таких осіб не вдалося. У травні 2023 року, батько одного із співвласників ( [PERSON] ), перебуваючи у с.Кишеньки, на прохання сина здійснити благоустрій земельної ділянки: покосити траву, здійснити обміри меж для встановлення паркану тощо, виїхав на місцевість. У той час там відпочивали власники вагону. Перебуваючи у нетверезому та неадекватному стані почали брутально висловлюватись, застосовуючи нецензурну лексику та погрожуючи фізичною розправою. Через це було викликано наряд поліції, якому вдалося встановити, хто є власником вагону, який розташований на спірній земельній ділянці. Такою особою є [PERSON] ( а.с.20). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В постанові Верховного Суду у справі № 925/180/18 від 19.06.2019 зазначено, що у розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з абз. 15 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 ЗК України). В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 з системного аналізу положень статей 116, 123, 124, частини другої статті 134, статті 212 ЗК України, статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. У Постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.08.2020 (справа № 599/340/16-ц) зазначено, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Єдиними співласниками земельної ділянки з кадастровим номером: 5321886403:03:001:0307 площею 0,85 га, розташованої за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, село Кишеньки, на підставі Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номери запису про право власності № 4266843 від 15.01.2014, № 4266847 від 15.01.2014 та № 20045524 від 19.04.2017 є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розмір частки кожного становить 1/3 (а.с.14, 15, 18). Суд встановив, що [PERSON] здійснює перешкоди у реалізації власниками користування зазначеною вище земельною ділянкою, встановивши тимчасову споруду - вагон та в добровільному порядку відмовляється звільнити земельну ділянку від цієї споруди, перешкоджає вільному користуванню належним їм нерухомим майном. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Також статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд дійшов висновку, що потрібно усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5321886403:03:001:0307, розташованою за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Кишеньки, та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з боку [PERSON] , який є власником самовільно встановленого вагону. Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , який самовільно встановив вагон на земельній ділянці з кадастровим номером 5321886403:03:001:0307, розташованій за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Кишеньки, прибрати його, шляхом демонтажу. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір за подання до суду позову в сумі 1073,60 грн кожним, то потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. кожному. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.13. ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141). Для підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, йому необхідно: укласти у письмовій формі договір; включити до договору умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); включити до договору посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детально фіксувати послуги, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детально фіксувати витрати, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформляти та зберігати документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформляти платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд вважає, що заявлена сума гонорару адвокатом Левун О. Ф. за надану правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн є співмірною з вимогами ст. 137 ЦПК України та відповідає складності цієї справи. Тому потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] , судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved