Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

04.07.2023 року до Хмельницького міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 20.07.2019 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.07.2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.11.2023 року провадження у справі було зупинено на один місяць з метою примирення подружжя. 04.12.2023 року провадження у справі було поновлено та справу призначено до подальшого розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідачка в судове засідання з`явилася повідомлялася про дату, час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. 29.11.2023 року від відповідачки надійшла до суду заява про надання строку на примирення, яку суд залишає без уваги, оскільки строк на примирення сторонам вже неодноразово надавався. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20.07.2019 року між сторонами зареєстрований шлюб Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблений актовий запис № 1017. Вказане підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.07.2019 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.12.2020 року. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки фактично припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому, суд зауважує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено упостанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). За таких обставин, зважаючи на позицію позивача стосовно не бажання перебувати у шлюбі, фактичне припинення шлюбних стосунків та не бажання позивача відновлювати сім`ю, вжиття судом усіх необхідних заходів щодо примирення сторін, виходячи із засад добровільності як укладення, так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується даними посвідчення серії [NUMBER] , виданого 12.06.2023 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved