Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] борг в розмірі 172 275,89грн та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що згідно розписки від 19 березня 2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів СШАта зобов`язався до 01 червня 2021 рокуїх повернути.Відповідач своїх зобов`язань не виконав, грошові кошти не повернув, а тому утворилась заборгованість у сумі 172 275,89 грн, що складається 146 274,50 - сума боргу, 21 841,58 грн - інфляційні збільшення, 4 159,81 - штрафні санкції. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2022 року заяву представника позивача - адвоката Прядко В.М. про забезпечення позову задоволено. 03 липня 2023 року представника позивача - адвоката Прядко В.М. подав до суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, про залишення вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу без розгляду, в якій просив стягнути з відповідача борг у розмірі 194 264,43 грн, що складається з 182 843,00 грн - боргу, 11 421,43 грн - 3% річних,вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу залишити без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засіданняне з`явився, повідомлений належним чином, правом подачі відзиву не скористався. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягаєзадоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 19 березня 2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США та зобов`язався повернути дані кошти до 01 червня 2021 року. Строк повернення грошової суми в повному обсязі настав, проте відповідачумови договору не виконав, грошові кошти не повернув. Внаслідок чого, 17.11.2021 року та 23.12.2021 рокупозивачем були направлені на адресу відповідача вимоги про повернення боргу за розпискою, які останнім було проігноровано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за розпискою загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 194 264,43 грн, з яких: сума боргу -182 843,00 грн, 3% річних - 11 421,43 грн за період з 01.06.2021 року по 30.06.2023 року. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Постанова ВСУ № 373/2054/16 зроблено висновок, про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.ст. 525, 526 одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню позика в загальному розмірі 194 264,43 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved