Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи. Позовна заява обґрунтована, тим що відповідно до рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2009 року, у справі № 2-859/09, було розглянуто позовну заяву, яку задовольнити стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2004 року [PERSON] , батько - [PERSON] . Державним виконавцем ДВС у Маловисківському районі винесено постанови про відкритгя виконавчих проваджень про примусове виконання виконавчих листів № 2-859/10 виданих Маловисківським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання донька [PERSON] . Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Маловисківським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 21 березня 2023 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 25 145 гривень 50 копійка. Враховуючи вказану суму заборгованості ,сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з січня 2019 року по травень 2022 року(включно) становить 10989 гривень 74 копійок. Враховуючи наявність у відповідача заборгованості із сплати аліментів, а тому з посиланням на статті 7, 180, 195, 196, 201 Сімейного кодексу України, частину 1 статті 3 Конвенції про права дитини, п.22 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», просить стягнути з [PERSON] заборгованість із сплати аліментів та неустойку(пеню) за несплату аліментів. Щодо правової позиції відповідача. Відповідач відзив на позов не подав. Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав, про що свідчить відповідний запис в розписці (а.с. 40). Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви ( клопотання) учасників справи. 6 червня 2023 року від позивача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату збору. 18 липня 2023 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 28 серпня 2023 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 14 вересня 2023 року від представника позивача [PERSON] адвоката Беспалової Н.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 16 жовтня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (згідно відповідного запису на заяві 16 жовтня 2023 року, [PERSON] ознайомився з матеріалами справи). 11 грудня 2023 року від представника позивача [PERSON] адвоката Беспалової Н.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 11 грудня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково в розмірі заборгованості 25145,50 гривень та 10986,74 грн. Просив задовольнити витрати понесені позивачем за отримання професійної правничої допомоги, з врахуванням розумності та співмірності в сумі 5000 грн. Рух справи. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 16 травня 2023 року надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах та пені за несплату аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М. Ухвалою суду від 19 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 3 липня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь зазначений запит надійшла 14 липня 2023 року. Встановлені судом фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] в м. Мала Виска, Маловисківського району Кіровоградської області народилася [PERSON] , батьки: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2004 року. Відповідно до виконавчого листа № 2-859-09 від 16 вересня 2009 року, встановлено, що суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 липня 2009 року. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 15363516 , боржник [PERSON] , складеного державним виконавцем Сидоренком Є. станом на 21 березня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів складає 25145,50 гривень. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. У частині 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2009 року по справі № 2-859/09 року має сплачувати на користь дружини аліменти на утримання їх малолітньої доньки. Заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В матеріалах справи знаходиться розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, боржник [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною матеріалами справи заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-859/09 у розмірі 25145,74 грн, яка підтверджується відповідним розрахунком доданим до матеріалів виконавчого провадження. А тому, враховуючи вказану суму заборгованості, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з січня 2019 року по травень 2022 року становить 10986,74 грн, з яких: 1013,50х 1%хЗ 1 =314,19 грн за січень 2019 року; 1013.50х 1 %хЗ 1 =314,19 грн за травень 2019 року; 1013,50х 1%х30 = 304,04 грн за червень 2019 року; 1059x1 %хЗ 1 = 328,29 грн за серпень 2019 року; 1059х1%х30 = 317,70 грн за вереснь 2019 року; 1059х 1 %хЗ 1 = 328,29 грн за жовтень 2019 року; 1109х 1 %хЗ 1 = 343,79 грн за грудень 2019 року, всього за 2019 рік 2250,49 грн пені. 1109х 1 %хЗ 1 = 343,79 грн за січень 2020 року; 1109х1%х28 = 310,52 грн за лютий 2020 року; 1109х 1 %хЗ 1 = 343,79 грн за березень 2020 року; 1109х 1 %х30 = 332,7 грн за квітень 2020 року; 1109х1%хЗ 1 = 343,79 грн за травень 2020 року; 1109х1%х30 = 332,7 грн за червень 2020 року; 1159x1 %х31 = 359,29 грн за липень 2020 року; 1159х 1 %хЗ 1 = 359,29 грн за серпень 2020 року; 1159х 1 %хЗ 1 = 359,29 грн за жовтень 2020 року; 1159х 1 %х30 = 347,70 грн за листопад 2020 року; 1197,50х 1%хЗ 1 = 371,23 грн за грудень 2020 року; всього за 2020 рік - 3804,09 грн пені. 1197.50x1 %х31 =371,23 грн за січень 2021 року; 1197.50х 1 %х28 = 335,30 грн за лютий 2021 року; 1197.50х 1 %хЗ 1 = 371,23 грн за березень 2021 року; 1197.50x1 %х30 = 359,25 грн за квітень 2021 року; 1197.50х1%х31 = 371,23 грн за травень 2021 року; 1197.50х 1 %х30 = 359,25 грн за червень 2021 року; 1255х 1 %хЗ 1 =389,05 грн за липень 2021 року; 1255х 1 %хЗ 1 =389,05 грн за серпень 2021 року; 1255х 1 %х30 = 376,50 грн за вересень 2021 року, всього за 2021 рік - 3322,09 грн пені. 1309х 1%хЗ 1 = 405,79 грн за січень 2022 року; 1309x1 %х31 = 405,79 грн за березень 2022 року; 1309х 1 %х30= 392,70 грн за квітень 2022 року; 1309х 1 %хЗ 1 = 405,79 грн за травень 2022 року, всього за 2022 рік - 1610,07 грн пені. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позову в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання відповідно до рішення суду, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня у сумі 10986,74 грн. за період з січня 2019 року по травень 2022 року (включно), а також заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25145,50 гривень. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті\~відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи витрати на правничу допомогу сторона відповідача доводить договором про надання правової допомоги від 3 квітня 2023 року, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу [PERSON] , квитанцією № 7/23 від 15 травня 2023 року за попередню консультацію, збирання доказів, підготовку та подачу позову, ведення справи в суді, транспортні затрати, всього на суму 10000 гривень. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] , він заперечив проти задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 10000 грн, оскільки вважає, що з врахуванням розумності та співмірності сума зазначених витрат становить 5000 грн. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг (справа є малозначною, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, в судове засідання учасники справи не з`являлися, надавши відповідні заяви), з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, суд вважає, що зазначений представником позивача розмір за надання професійної правничої допомоги - 10000 гривень не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку та ведення справи в суді, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Приписами частини 1 статті 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial