Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

16.10.2023 до Корольовського районного суду м.Житомира за підсудністю з Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа № 468/1888/23 за позовом представника позивача Грибанова Дениса В`ячеславовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що\~27.10.2021 [PERSON] уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір № 602475552. 20.10.2022 між ТОВ "Таліон Плюс» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс» права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до Фактора прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права Вимог. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 боржників до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21891,02 грн., з яких: - 12065,63 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 9825,39 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит, платити проценти за користування кредитами та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №602475552 від 27.10.2021 року у розмірі 21891,02 грн. Ухвалою судді 18.10.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 06.11.2023 на електронну адресу суду представником відповідача адвокатом Поліщуком О.Ю. надіслано відзив на позовну заяву, зі змісту якого просить в частині стягнення відсотків в сумі 9825,39 грн. відмовити, посилаючись на те, що відповідач з 27.05.2021 по теперішній час є військовослужбовцем і звільнений від нарахування процентів за користування кредитом згідно з частиною 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 15.11.2023 на електронну адресу суду представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якому просив відзив на позовну заяву залишити без розгляду оскільки пропущено строк на його подачу . Не погоджуючись з наведеними доводами представник позивача подав відповідь на відзив у якому вказав, що для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом [PERSON] зобов`язаний був повідомити первісних кредиторів про свій статус, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування процентів за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування процентів за користування кредитом. Проте, цього не зробив, а тому нарахування відповідачу відсотків здійснювалося з тих підстав, що останній не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що являється військовослужбовцем. Сторони чи їх представники до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі\~№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] має посвідчення офіцера [NUMBER] згідно якого він перебуває на військовій службі в Збройних силах України на посаді командира взводу штабних машин роти управління батольйону управління з 26.08.2021 року, а з 27.07.2022 року призначений командиром роти управління батольйону управління. 27.10.2021\~ТОВ "МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА"\~ (Кредитодавець)\~та [PERSON] \~(Позичальник)\~ уклали\~договір № 60245552 про надання Кредитодавцем Позичальнику 15784,00 грн строком на 112 днів з нарахуванням процентів в розмірі 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.1, 1.2, 1.3 Договору) . Такі умови застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку встановленого в Графіку платежів цього Договору, у разі порушення нараховуються проценти за базовою ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу (п.1.4, 1.6 Договору) Згідно графіку платежів було погоджено сплату 15784,00 грн за 9 платежів - остання сплата 16.02.2022 . Факт видачі [PERSON] грошових коштів в сумі 15784,00 грн підтверджено платіжним дорученням від 27.10.2021 . Згідно розрахунку заборгованності за кредитним договором № 60245552 від 27.10.2021 заборгованність станом на 31.07.2023 становить - 12065,63 грн за основним боргом та 9825,39 грн за процентами. Згідно цього ж розрахунку відповідач сукупно починаючи з 27.10.2021 по 27.02.2022 сплатив -13094,95 грн. з яких - 3718,37 грн основного боргу та 9376,58 грн процентів. Проценти нараховані до 16.02.2022 року. 20.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №602475552 в сумі 12065,63 грн основного боргу та 9825,39 грн за процентами. Оскільки всі докази подано сторонами до початку розгляду справи, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, по суті, суд їх приймає. Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог виходить з наступного. Сторонами не оспорюється факт укладення кредитного договору № 60245552 від 27.10.2021 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] , необхідність виконання цього правочину, наявність заборгованості за основним боргом в сумі 12065,63 грн, а тому наведені обставини, з урахуванням приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Разом з тим, відповідач не погоджуючись із нарахуванням відсотків по кредитному договору стверджує, що звільнений від сплати цього платежу на підставі ч.15 ст.14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також представник відповідача вказує, що обов`язок виконання зобов`язання у [PERSON] не виник у зв`язку з тим, що він не був повідомлений про зміну кредитора, а відтак в силу ст.517 ЦК України він не зобов`язаний виконовати своє зобов`зання відповідно. Також посилається на ч.1 ст.1082 ЦК України згідно якої, Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Щодо заміни кредитора. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Взявши кредит 27.10.2021 в сумі 15784,00 грн відповідач повинен був сплачувати кредит та проценти за його користуванням один раз на 2 тижні згідно Графіку платежів (п.2.2.2.1 Договору) та сплатити його за 9 платежів в строк до 16.02.2021 включно, як вказано в Графіку, проте порушив взяті на себе зобов`язання. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №602475552 в сумі 12065,63 грн основного боргу та 9825,39 грн за процентами. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Кредитним договором № 60245552 від 27.10.2021 не передбачено повідомлення Позичальника про зміну кредитора. Таким чином неповідомлення Позичальника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Такі ж висновки містить Постанова судової палата у цивільних справах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 Щодо відсотків. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що кредит в сумі 15784,00 грн, надано [PERSON] строком на 112 днів з нарахуванням процентів в розмірі 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.1, 1.2, 1.3 Договору). Такі умови застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку встановленого в Графіку платежів цього Договору, у разі порушення нараховуються проценти за базовою ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу (п.1.4, 1.6 Договору) Згідно графіку платежів було погоджено сплату 15784,00 грн за 9 платежів - остання сплата 16.02.2022 . Згідно розрахунку заборгованності за кредитним договором № 60245552 від 27.10.2021 заборгованність станом на 31.07.2023 становить - 12065,63 грн за основним боргом та 9825,39 грн за процентами. Згідно цього ж розрахунку відповідач сукупно починаючи з 27.10.2021 по 27.02.2022 сплатив -13094,95 грн. з яких - 3718,37 грн основного боргу та 9376,58 грн процентів. Проценти нараховані до 16.02.2022 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловлено правову позицію про те, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Таким чином обмеження нарахування процентів 16.02.2022 за ставками вказаними в кредитному договорі відповідає умовам договору № 60245552 від 27.10.2021 та ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Статтю 14 цього Закону було доповнено підпунктом 3 пункту 4 частини п`ятнадцятої відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ. Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для\~звільнення від\~нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Додане до\~матеріалів справи посвідчення офіцера [NUMBER] , згідно якого [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних силах України на посаді командира взводу штабних машин роти управління батольйону управління з 26.08.2021 року, а з 27.07.2022 року призначений командиром роти управління батольйону управління не свідчить, що він є мобілізованим позичальником. Та не є тим документом, що надає право на звільнення від нарахованих процентів банком . Враховуючи, що позичальником не надано суду документів, що підтверджують виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період, то суд змушений констатувати відсутність підстав для застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, при вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). З урахуванням викладеного суд вважає, що надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам, та за таких обставин позов є таким, що підлягає задоволенню. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача при зверненні до суду сплатив 2684,00 грн судового збору про що свідчить платіжна інструкція № 41404 від 08.08.2023 року, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved