Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №210519-35803-6 від 19.05.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «Monetka») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 3 дні, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний догові був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті і мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор 256642 направлявся відповідачу 19.05.2021 о 13:23:50 год., шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний 19.05.2021 о 13:24:11, шляхом введення одноразового ідентифікатора 256642 в особистому кабінеті. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 19.05.2021 на платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ «ПриватБанк». 17.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210519-35803-6 від 19.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим станом на 22.09.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 21462,00 грн., яка складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом; 462,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 19.05.2021 по 22.05.2021 (включно); 14 000 грн. - заборгованість на нарахованим відсотками відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 23.05.2021 по 11.07.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування процентів за Договором №210519-35803-6 від 19.05.2021 зупинено 11.07.2021. Сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором відповідно до Акту приймання передачі прав від 17.06.2021 до Договору про відступлення права вимоги станом на 17.06.2021 становить 14 742,00 грн., проте ТОВ «ФК «Ріальто», як фінансовою установою, було здійснено подальше нарахування платежів за Кредитним договором, отже сума заборгованості станом на 22.09.2022 становить 21 462,00 грн. які ТОВ «ФК «Ріальто» просить стягнути, а також судові витрати у справі. Представник позивача до суду не з`явився, подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. У зв`язку із неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «Monetka») та [PERSON] було укладено Договір №210519-35803-6, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 3 дні, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документу з відповідним електронним підписом відповідача [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] позику в розмірі 7000 гривень, що підтверджується чеком від 19.05.2021. Отримання вказаної суми кредитних коштів учасниками справи не оспорюється. Також, судом встановлено, що 17.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210519-35803-6 від 19.05.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідно до витягів з Акту прийому-передачі №1 від 12.07.2021 до вищевказаного договору, ТОВ «ФК «Ріальто» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 14742,00 грн. Станом на 22.09.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №210519-35803-6 від 19.05.2021 становить - 21462,00 грн., що складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом; 462,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 14 000 грн. - заборгованість на нарахованим відсотками відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі правові висновку викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 23.03.2020 у справі №404/502/18. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначений цим Законом. Таким чином, між ТОВ «ФК «Фананс Іновація» та [PERSON] укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Будь яких доводів щодо необґрунтованості розрахунку розміру заборгованості та доказів на його спростування стороною відповідача суду не надано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Ріальто» є новим кредитором у зобов`язаннях з [PERSON] . Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом - 2,2% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 3 дні, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 2,2% від суми кредиту за кожен день користування, у межах строку, визначеного в. п. 1.3 Договору. Крім того, пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Як вбачається з абзацу 2 пункту 3.3 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. Під час розгляду справи було встановлено, що позичальник був належним чином обізнаний з умовами кредитного договору, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] на укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з [PERSON] 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, Акт приймання-передачі наданих послуг № 122 та платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 122 [PERSON] займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з 10 різних боржників, в тому числі і щодо [PERSON] , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 8000 грн. За п. 1.1 договору в рамках цього договору Виконавець зобов`язується надати замовнику юридичні послуги, в тому числі і зі складання позовних заяв, запитів, представництва інтересів замовника. Також в п.п. 3.1, 3.4 договору № 02/06/2020 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг зазначено, що вартість послуг адвоката становить 8000 грн. за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника Заявника та 1000 грн. за складання та надсилання адвокатського запиту. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг № 122 здійснено підготовку позовної заяви та адвокатського запиту. До позовної заяви додано платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню в повному обсязі, що становить 9000 грн., що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved