Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач Приватне підприємство «Приватна Фірма «Мустанг» 26.09.2017 року звернувся до суду із позовом до Салганської сільської ради Білгород Дністровського району, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення, скасування та усунення перешкод у користуванні власністю, уточнивши свої позовні вимоги 26 липня 2018 року, 21 листопада 2018 року, остаточно просить суд визнати за Приватним підприємством «Приватною Фірмою «Мустанг» право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,3 га на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, яка належить Приватному підприємству «Приватній фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серії ОД № 27-27, виданого на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27; визнати незаконним та скасувати рішення Салганської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 27 травня 2005 року № 765-IV, яким [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0879 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] та видано державний акт на право власності на земельну ділянку; скасувати держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0879 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] та виданий [PERSON] ; рішення Салганської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 27.05.200_ року № 755 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки)» в частині передачі безоплатно у власність земельних ділянок [PERSON] , площею 0,1079 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та [PERSON] , площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] ; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] , виданий [PERSON] ; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1079 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] виданий [PERSON] ; витребувати на користь Приватного підприємства «Приватної Фірми «Мустанг» від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 0,3 га, розташованої на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, яка належить Приватному підприємству «Приватній Фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серія ОД №27-27, виданого на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що приватному підприємству «Приватній фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серії ОД № 27-27 належить земельна ділянка площею 0,3 га на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області. Вказаний державний акт видано на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27. 04 квітня 2016 року, розробивши технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звернувшись до управління Держгеокадастру у Білгород Дністровському районі за переліком обмежень у використанні земельної ділянки, позивач отримав відповідь від 04 травня 2016 року № 32-1501-0.11-1616/2-16 про те, що земельну ділянку, належну позивачу на праві постійного користування перетинають наступні об`єкти: земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0055, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0043, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0063, належна [PERSON] . У зв`язку з чим, відділ Держгеокадастру не може надати перелік обмежень у використанні земельної ділянки. Звернувшись до\~виконавчого комітету\~Салганської сільської\~ради Білгород\~ Дністровського\~району Одеської\~області,\~позивач отримав\~копії рішень\~та відповідь\~від 08\~липня 2016\~року про\~те,\~що рішенням\~Салганської сільської\~ради Білгород\~ Дністровського\~району Одеської\~області №\~765- IV від 27 травня 2005 року [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0879 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] та видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Рішенням Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області\~№ 706- IV від 24 грудня 2005 року надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Рішенням Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області від 24 грудня 2004 року надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,1079 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Одночасно у відповіді виконком зазначив, що у нього відсутні відомості про те, що вище перелічені земельні ділянки сформовані за рахунок земельної ділянки, яка визначена державним актом на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року. Рішення Салганської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 27.05.200_ року № 755 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки)» було передано безоплатно у власність земельні ділянки громадянам, серед яких [PERSON] , земельної ділянки площею 0,1079 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та [PERSON] , земельної ділянки, площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . На теперішній час власником земельної ділянки, площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] є [PERSON] , який дана земельна ділянка належить на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 02 серпня 2011 року, приватним нотаріусом Білгород Дністровського нотаріального округу Щукіною Л.С., реєстр № 1419, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 грудня 2017 року. Отже, у зв`язку з прийняттям органом місцевого самоврядування незаконних рішень, які порушують речове право позивача на постійне користування земельною ділянкою, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 04 жовтня 2017 року, Ухвалою судді Мишко В.В. вказана позовна заява була залишена без руху. 06 листопада 2017 року Ухвалою судді Мишко В.В. провадження у зазначеній справі було відкрито з призначенням її розгляду по сутті справи. (т.1 а.с. 55). 06 листопада 2017 року Ухвалою судді Мишко В.В. задоволена заява представника позивача про накладення арешту. 06 листопада 2017 року Ухвалою судді Мишко В.В. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. 28 грудня 2017 року Ухвалою судді Мишко В.В., суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні з призначенням справи до її підготовчого розгляду. (т.2 а.с. 34-36) Відповідно до розпорядження № 275 від 05 червня 2018 року здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючою суддею 05 червня 2018 року визначена суддя Прийомова О.Ю. (т.2 а.с. 201) 08 червня 2018 року Ухвалою суду вказана справа прийнята до провадження з призначенням її підготовчого судового розгляду. 26 липня 2018 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, справа скерована до Апеляційного суду Одеської області. 16 серпня 2018 року Ухвалою Апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга [PERSON] повернута. 04 вересня 2018 року справа повернулася до Білгород Дністровського міськрайонного суду. 24 жовтня 2018 року Ухвалою суду в задоволені клопотання представника позивача про залучення співвідповідача було відмовлено, клопотання про витребування доказів по справі задоволено. 21 листопада 2018 року Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 12 березня 2019 року Ухвалою суду по справі призначено судово - землевпорядну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. 04 жовтня 2019 року Ухвалою суду провадження у справі було поновлено та продовжений підготовчий розгляд справи. 12 грудня 2019 року Ухвалою суду призначена судово землевпорядна експертиза, провадження у справі було зупинено. 21 липня 2021 року судом отриманий висновок експерта № 20-3566/3567/3568 від 22 червня 2021 року. 30 липня 2021 року Ухвалою суду провадження у справі було поновлено з продовженням її підготовчого розгляду. 02 лютого 2022 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутність. Представник відповідача - Шабівської сільської об`єднаної територіальної громади Білгород Дністровського району надав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність, винести законне та обґрунтоване рішення, повідомити про прийняте рішення у справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно Приватному підприємству «Приватній фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серії ОД № 27-27 належить земельна ділянка площею 0,3 га на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області. (т.1 а.с. 26-27) Вказаний державний акт видано на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27. 04 квітня 2016 року, розробивши технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звернувшись до управління Держгеокадастру у Білгород Дністровському районі за переліком обмежень у використанні земельної ділянки, позивач отримав відповідь від 04 травня 2016 року № 32-1501-0.11-1616/2-16 про те, що земельну ділянку, належну позивачу на праві постійного користування, перетинають наступні об`єкти: земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0055, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0043, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0063, належна [PERSON] . У зв`язку з чим, відділ Держгеокадастру не може надати перелік обмежень у використанні земельної ділянки. (т.1 а.с. 29) Рішенням Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області\~№ 765- IV від 27 травня 2005 року [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0879 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови сільської ради в межах населеного пункту [ADDRESS] та видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. (т.1 а.с. 100) Рішенням Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області\~№ 706- IV від 24 грудня 2005 року надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Рішенням Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області від 24 грудня 2004 року надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації земельної ділянки площею 0,1079 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . (т.1 125-126) Рішення Салганської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 27.05.200_ року № 755 «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки)» було передано безоплатно у власність земельні ділянки громадянам, серед яких [PERSON] , земельної ділянки площею 0,1079 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та [PERSON] , земельної ділянки, площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 129-130) На теперішній час власником земельної ділянки, площею 0,0881 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] є [PERSON] , якій дана земельна ділянка належить на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 02 серпня 2011 року, приватним нотаріусом Білгород Дністровського нотаріального округу Щукіною Л.С., реєстр № 1419, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 грудня 2017 року. Позивач зазначає, що прийняттям органом місцевого самоврядування незаконних рішень, порушують речове право позивача на постійне користування земельною ділянкою. Відповідачі не скористались своїм правом на надання відзиву щодо позовних вимог позивача. Оцінка аргументів сторін, нормативне обґрунтування, висновки суду Виходячи з того, що предметом позову наразі є оспорювання законності винесених Салганською сільською радою рішень «Про передачу громадянам земельних ділянок на території Салганської сільської ради», суд досліджує правомірність та правові підстави для вчинення таких. Перш за все, в ході розгляду справи, з приєднаних сторонами доказів вбачається, що Приватному підприємству «Приватній фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серії ОД № 27-27 належить земельна ділянка площею 0,3 га на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області. (т.1 а.с. 26-27) Вказаний державний акт видано на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27. На виконання вказаного рішення виданий акт встановлення в натурі меж земельної ділянки приватної фірми «Мустанг» від 18 травня 1996 року. (т.1 а.с. 241-249) При передачі земельної ділянки у 1996 році Малим підприємством «Землеврядник» було складено «Проект відводу у постійне користування земельною ділянкою приватній фірмі «Мустанг» для будівництва та обслуговування автозаправочної станції на території м. Білгород Дністровського Одеської області. (т.4 а.с. 4-11) 04 квітня 2016 року, розробивши технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звернувшись до управління Держгеокадастру у Білгород Дністровському районі за переліком обмежень у використанні земельної ділянки, позивач отримав відповідь від 04 травня 2016 року № 32-1501-0.11-1616/2-16 про те, що земельну ділянку, належну позивачу на праві постійного користування перетинають наступні об`єкти: земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0055, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0043, належна [PERSON] ; земельна ділянка з кадастровим номером 5120886600:02:007:0063, належна [PERSON] 12\~березня 2019\~року ухвалою\~суду призначена\~судово -\~землевпорядна експертиза,\~на вирішення\~якої поставлені\~наступні питання:чи має місце накладення меж земельної ділянки загальною площею 0,0878 га (кадастровий номер 5120886600:02:007:0055), яка розташована по [ADDRESS] на межі земельної ділянки « [INFO] » загальною площею 0,3000 га?; чи має місце накладення меж земельної ділянки загальною площею 0,1078 га (кадастровий номер 5120886600:02:007:0063), яка розташована по [ADDRESS] на межі земельної ділянки « [INFO] » загальною площею 0,3000 га?; чи має\~місце накладення\~меж земельної ділянки загальною площею 0,0879 га (кадастровий номер 5120886600:02:007:0043), яка розташована по [ADDRESS] на межі земельної ділянки « [INFO] » загальною площею 0,3000 га? На виконання ухвали суду, 21 липня 2021 року надійшов висновок експерта судової земельно-технічної експертизи від 22 червня 2021 року № 20-3566-3568, відповідно висновку якого встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0878 га кадастровий номер 5120886600:02:007:0055, яка розташована по [ADDRESS] частково накладається на межі земельної ділянки «Приватної Фірми «Мустанг», загальною площею 0,3000 га. Площа накладення земельних ділянок складає 0,0297 га. Графічно зіставлення меж земельних ділянок зображено в додатку № 2 «Суміщена схема зіставлення меж досліджуваних земельних ділянок». Земельна ділянка загальною площею 0,0879 га, кадастровий номер: 5120886600:02:007:0043, яка розташована по [ADDRESS] частково накладається на межі земельної ділянки «Приватної Фірми «Мустанг», загальною площею 0,3000 га. Площа накладання земельних ділянок складає 0,0233 га. Графічно зіставлення меж земельних ділянок зображено в додатку № 2 «Суміщена схема зіставлення меж досліджуваних земельних ділянок». (т.4 а.с. 63-79) Таким чином, судом встановлено, що прийняттям органом місцевого самоврядування рішень, порушують речове право позивача на постійне користування земельною ділянкою. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. Статтею 1 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 92 ЗК України,\~право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч. 1ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до вимог ч.1 ст.79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно вимог ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша\~статті 21 ЦК України). Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а\~(провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21). У частинах другій та третій\~статті 152 ЗК України\~встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання за\~Приватним підприємством\~«Приватною Фірмою\~«Мустанг» право\~постійного користування\~земельною ділянкою,\~площею 0,3\~га на\~території с.\~Шабо Білгород\~ Дністровського\~району Одеської\~області,\~яка належить\~Приватному підприємству\~«Приватній фірмі\~«Мустанг» на\~підставі державного\~акту на\~право постійного\~користування землею\~від 08\~серпня 1996\~року,\~серії ОД\~№ 27-27,\~виданого на\~підставі рішення\~виконкому Білгород\~ Дністровської\~міської ради\~від 16\~травня 1996\~року №\~551\~та зареєстрований\~в книзі\~записів державних\~актів на\~право постійного\~користування землею\~за №\~27;\~визнання незаконним\~та скасування\~рішення Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області\~від 27\~травня 2005\~року №\~765-IV,\~яким [PERSON] \~передано земельну\~ділянку площею\~0,0879\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~із земель\~житлової та\~громадської забудови\~сільської ради\~в межах\~населеного пункту\~ [ADDRESS] \~та видано\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку;\~скасування держаного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку площею\~0,0879\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~із земель\~житлової та\~громадської забудови\~сільської ради\~в межах\~населеного пункту\~ [ADDRESS] \~та виданий\~ [PERSON] ;\~визнання незаконним\~та скасування\~рішення Салганської\~сільської ради\~Білгород \~Дністровського району\~Одеської області\~від 27.05.200_\~року №\~755\~«Про передачу\~громадянам безоплатно\~у власність\~земельних ділянок\~для будівництва\~та обслуговування\~жилих будинків,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибні\~ділянки)»\~в частині\~передачі безоплатно\~у власність\~земельних ділянок,\~ [PERSON] ,\~площею 0,1079\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~в [ADDRESS] \~та [PERSON] ,\~площею 0,0881\~га для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~в [ADDRESS] ;\~скасування державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку площею\~0,0881\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~із земель\~житлової та\~громадської забудови\~сільської ради\~в межах\~населеного пункту\~ [ADDRESS] ,\~виданий [PERSON] ;\~скасування державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку площею\~0,1079\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~із земель\~житлової та\~громадської забудови\~сільської ради\~в межах\~населеного пункту\~ [ADDRESS] \~виданий [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, судом встановлено наступне. Правилом частини першої статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 387 ЦК України\~визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання віндикаційного позову. Віндикаційний позов - це позов власника про повернення йому майна, що вибуло з його володіння, який пред`являється до особи, у незаконному володінні якої знаходиться це майно. Предметом віндикаційного позову є не будь-яке майно. А лише те, яке визначене індивідуальними ознаками, і це випливає із сутності даного позову, спрямованого на повернення власнику того самого майна, що вибуло з його володіння. Об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Таким чином, із чужого незаконного володіння може бути витребувано лише індивідуально визначена річ. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 184 ЦК України,\~річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незмінними. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна (фізична особа), або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором. Відповідачем за таким позовом є особа, яка незаконно володіє майном (незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати), тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави. Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено за рішенням суду. Отже, за таким позовом позивач має підтвердити своє право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. У системному аналізі наведених вище норм чинного законодавства, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до\~ст.\~400\~ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Право власника згідно з частиною першою статті 388\~ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388). За змістом статті 388\~ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення статті 388\~ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в Постановах Верховного Суду. Так, відповідно до постанови від 23 листопада 2023 року, справа №\~370/457/20, провадження № 61-611св23, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначив наступне: «апеляційний суд не врахував, що\~при частковому накладенні\~земельних ділянок, власник такої ділянки може, зокрема, оспорювати відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. Тож у цьому випадку\~вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння не є належним\~способом захисту права, яке позивач вважає порушеним. За таких обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без задоволення з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, тому рішення\~суду першої інстанції по суті позовних вимог не переглянув». \~ \~ \~ \~Оскільки в судовому засідання встановлено та підтверджено висновком експерта судово земельної технічної експертизи від 22 червня 2021 року, часткове накладення спірних земельних ділянок на межі земельної ділянки «Приватної Фірми «Мустанг», вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння не є належним\~способом захисту права, яке позивач вважає порушеним. На підставі вищевикладеного, не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає відмовити в задоволені позовних вимог позивача в частині витребування на користь Приватного підприємства «Приватної Фірми «Мустанг» від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 0,3 га, розташованої на території с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, яка належить Приватному підприємству «Приватній Фірмі «Мустанг» на підставі державного акту на право постійного користування землею від 08 серпня 1996 року, серія ОД №27-27, виданого на підставі рішення виконкому Білгород Дністровської міської ради від 16 травня 1996 року № 551 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 27. В матеріалах справи наявний лист від 01 грудня 2017 року № 913, первісного відповідача Салганської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, відповідно до якого сільський голова зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, однак жодного обґрунтування до вказаної заяви не надано. Так, згідно зі\~статтею 256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Вказана норма також закріплена у\~статті 257 ЦК України, де загальна позовна давність встановлена у три роки. Згідно частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі»\~від 18.12.2009\~року передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до частини третьої\~статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно частиною п`ятою\~статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого\~статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Оскільки первісним відповідачем не наданого жодного обґрунтування пропущення позивачем строку позовної давності, він не спростовує ствердження позивача, викладеному у позовних вимогах, що 04 квітня 2016 року, розробивши технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та звернувшись до управління Держгеокадастру у Білгород Дністровському районі за переліком обмежень у використанні земельної ділянки та отримавши відповідь 04 травня 2016 року, він дізнався про те, що земельну ділянку належну позивачу перетинають спірні об`єкти та звернувся з позовом до суду 26 вересня 2017 року, та не навів жодного обґрунтування, що про порушення своїх прав позивач мав довідатися раніше, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви про застосування позовної давності та вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню. Відповідачі по справі: Шабівська сільська об`єднана територіальна громада Білгород Дністровського району, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не скористались своїм правом на надання відзиву та доказів на спростування позовних вимог позивача. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із\~ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial