Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

06 червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду заявою, заінтересовані особи: Юридичний департамент Одеської міської ради, [PERSON] , в якій просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 1993 року, яке видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстроване і записане в реєстрову книгу за №3-2551, на підставі розпорядження від 07 жовтня 1993 року №26526. Заява обґрунтована тим, що відповідно до вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності заявниці, дошлюбне прізвище якої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Державний реєстратор прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради відмовив заявниці у державній реєстрації права власності через розбіжності у написанні її даних між документом, що посвідчує особу [PERSON] та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. Виправити помилку у свідоцтві про право власності у позасудовому порядку неможливо. Оскільки заявниця позбавлена можливості зареєструвати право власності на належне майно, тому вона звернулася до суду із вказаною заявою. Після скасування апеляційною інстанцією ухвали судді Суворовського районного суду м.Одеси Кузьміної О.І. про відмову у відкритті провадження та повторного авторозподілу справи у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміної О.І. суддя Середа І.В. своєю ухвалою від 12 жовтня 2023 року прийняла справу до свого провадження. Представник заявника адвокат Осадчий А.Ю. у судовому засідання заяву підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] також просила задовольнити заяву [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Юридичного департаменту Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, із клопотаннями не звертався. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Заслухавши представника заявниці, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для можливості здійснення права власності на належне їй майно. У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1993, яке видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 07.10.1993 № 26526, зареєстроване і записане в реєстрову книгу за № 3-2551, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 29 серпня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради від 29.12.2022 № 65975617 заявниці відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру на тій підставі, що свідоцтво про право власності на житло видано [PERSON] , а із заявою про реєстрацію права власності звернулася [PERSON] . У зв`язку з наведеним у заявниці виникла необхідність встановлення факту належності їй зазначеного свідоцтва про право власності на житло для реєстрації права власності на квартиру. Одержати документи, що посвідчують факт належності заявниці свідоцтва про право власності на житло на даний момент неможливо, що підтверджується листом КП «Міське агентство з приватизації житла» від 18.04.2023 № 41-1701-07. Факт належності заявниці свідоцтва про право власності на житло підтверджується: - свідоцтвом про народження заявниці, в якому її прізвище, ім`я, по батькові вказані на російській мові « [PERSON] », [INFO] , уродженка м. Одеси, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 2009 року, в якому дані заявниці вказані українською мовою [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Одеси; - паспортом громадянина України, виданому 11 грудня 2009 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ГУМВС України в Одеській області, виданим на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Одеси; - довідкою про склад сім`ї, відповідно до якої [PERSON] , 1986 року народження, онука [PERSON] та [PERSON] , зареєстрована з 20 травня 1987 року і проживає за адресою: [ADDRESS] ; - документами, які підтверджують родинні відносини між заявницею та іншими співвласниками квартири [PERSON] та [PERSON] , зокрема свідоцтво про народження матері заявниці [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] та свідоцтвом про народження заявниці. Один із співвласників квартири дідусь заявниці [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18 січня 2022 року, актовий запис № 716. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 червня 2023 року встановлено факт належності іншій співвласниці [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із розбіжностями у написанні її даних. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що заявниця є співвласницею квартирою , є їх онукою і користується квартирою. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Виходячи із встановлених обставин у справі, суд вбачає обґрунтованим встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1993, враховуючи, що розбіжності у написанні імені та по батькові, а саме « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », пов`язані із перекладом з російської на українську мову, внаслідок чого допущені помилки у правовстановлюючому документі.

Outcome: approved