Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що його бабуся [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.11.2013 року, серія [NUMBER] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті бабусі відкрилася спадщина, що складається із 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в цілому складається із: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди. Житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить: - 1/3 частка [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий №2-545; - 1/3 частка [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481; - 1/5 частка [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085; - 2/15 частки [PERSON] , на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, посвідченого 01.08.1961 року П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-8872. Відповідно до договору конкретного користування домоволодінням від 02.02.1962 року, домоволодіння належало в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є рідними сестрами. [PERSON] продала належну їй 1/3 частку домоволодіння [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481. [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку домоволодіння своїй дочці [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим 28.02.1969 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-904. [PERSON] продала 1/5 частку домоволодіння [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085. Після продажу 1/5 частки домоволодіння із належних 1/3, у власності [PERSON] залишилась 2/15 частки домоволодіння. На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] . Оскільки [PERSON] , якій належала 2/15 частка домоволодіння у [ADDRESS] , не перебувала у шлюбі та не мала дітей, після її смерті [INFO] , спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції від 1963 року, спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 08.10.1968 року, матір`ю зазначена [PERSON] . [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за законом у вигляді 2/15 частки домоволодіння у [ADDRESS] , прийняла її дочка [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до актового запису про смерть на ім`я [PERSON] , прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « [PERSON] ». Вказані розбіжності викликані виключно орфографічною помилкою у правильному написанні прізвища. Оскільки Позивач просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , як рідними сестрами, а також [PERSON] та [PERSON] прослідковується та підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу, та іншими документами, які містяться у матеріалах справи. [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.03.1956 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №547. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.11.1979 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2058. У домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживав позивач зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується листом від 02.01.2006 року, складеним слідчим прокуратури Софіївського району Чумак А.Н.. Позивач зазначив, що після смерті його матері він проживав удвох із бабусею у 2/15 частках домоволодіння, які [PERSON] успадкувала після померлої матері [PERSON] , яка у свою чергу успадкувала їх після померлої рідної сестри [PERSON] . Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд: -встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] ; -встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] ; -встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] [PERSON] ; -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті - [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди, в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] бабусі [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутності, про що надав письмову заяву у судове засідання не з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.11.2013 року, серія [NUMBER] (а.с.14). На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті бабусі відкрилася спадщина, що складається із 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, житловий будинок літ Б-1, житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, сараї літ. В,З,Л, вбиральні літ. Г,Ж,И, душ літ. К, сарай літ. М,Н, гараж літ. О, навіс літ. П, №1-7, І споруди. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить: - 1/3 частка [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий №2-545 (а.с.25); - 1/3 частка [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481 (а.с.18-19); - 1/5 частка [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085 (а.с.16-17); - 2/15 частки [PERSON] , на підставі свідоцтва про на спадщину за законом, посвідченого 01.08.1961 року П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-8872 (а.с.15). Відповідно до договору конкретного користування домоволодінням від 02.02.1962 року, домоволодіння належало в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є рідними сестрами (а.с.6). [PERSON] продала належну їй 1/3 частку домоволодіння [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 26.02.1985 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д., реєстровий №1-481 (а.с.18-19). [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку домоволодіння своїй дочці [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченого 28.02.1969 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-904 (а.с.20-22). [PERSON] продала 1/5 частку домоволодіння [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 16.07.1963 року Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-2085 (а.с.16-17). Після продажу 1/5 частки домоволодіння із належних 1/3 у власності [PERSON] залишилась 2/15 частки домоволодіння. На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 13.07.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] (а.с.25). Оскільки [PERSON] , якій належала 2/15 частка домоволодіння у [ADDRESS] , не перебувала у шлюбі та не мала дітей, після її смерті [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №283 від 24.11.1964 року (а.с.71), спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 08.10.1968 року, матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.9). [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за законом у вигляді 2/15 частки домоволодіння у [ADDRESS] , прийняла її дочка [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Згідно з інформацією, отриманою з Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в актовому записі про смерть на ім`я [PERSON] , прізвище, ім`я та по-батькові зазначено « [PERSON] » (а.с.61). Суд вважає, що родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , як рідними сестрами, а також [PERSON] та [PERSON] прослідковується та підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи. На думку суду, вказані розбіжності виникли виключно через орфографічну помилку при правильному написанні прізвища. Так, орфографічна помилка це помилка, яка виникає при неправильному написанні слова. Вона може означати, що слово має неправильну літеру, літерний порядок або відсутність правильних літер. Орфографічні помилки можуть змінити значення слова або зробити його незрозумілим. Як вбачається із матеріалів справи, у даному випадку не дотримано правил правопису та допущено орфографічну помилку, внаслідок чого замість початкового прізвища [PERSON] , у подальшому вказано « [PERSON] », що потягло за собою зазначення прізвища « [PERSON] » у всіх особистих та правовстановлюючих документах. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності із п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою. Встановлення факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації його права на спадщину, що відкрилася після смерті його бабусі. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України в редакції від 1963 року, спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до відповіді державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С., станом на 25.08.2023 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. також, станом на 25.08.2023 року після померлої [INFO] [PERSON] , у період з 1980 року будь-які відомості щодо відкриття спадкової справи, прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину відсутні (а.с.73). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] , та встановлення факту прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] , підлягає задоволенню. [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.03.1956 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №547 (а.с.11). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.11.1979 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2058 (а.с.12). У домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживав позивач зі своєю матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується листом від 02.01.2006 року, складеним слідчим прокуратури Софіївського району Чумак А.Н. (а.с.13). Позивач після смерті його матері [PERSON] проживав удвох із бабусею у 2/15 частках домоволодіння, які [PERSON] успадкувала після померлої матері [PERSON] , яка у свою чергу успадкувала їх після померлої рідної сестри [PERSON] . Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту постійного\~проживання\~зі\~спадкодавцем\~ [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини підлягає задоволенню, оскільки факт, який просить встановити позивач, має юридичне значення, бо від його встановлення залежить вирішення його особистих майнових прав. Статтею 1218 ЦК України\~визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.1\~ст.1270 ЦК України\~встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У той же час, ч. 5\~ст. 1296 ЦК України\~встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Така правова позиція наведена у Постанові Верховного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №401/898/17. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: А-1-житловий будинок, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, Б-1-житловий будинок житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, В, 3-сараї, Г,Ж,И - вбиральні, К - душ, Л,М,Н - сараї, О - гараж, П - навіс, №1-7, І - споруди. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України\~встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає: -встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] ; -встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] ; -встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] , після померлої [INFO] [PERSON] ; -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті - [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з: А-1-житловий будинок, житловою площею 57,1 кв.м, загальною площею 90,6 кв.м, Б-1-житловий будинок житловою площею 13,1 кв.м, загальною площею 27,5 кв.м, В, 3-сараї, Г,Ж,И - вбиральні, К - душ, Л,М,Н - сараї, О - гараж, П - навіс, №1-7, І - споруди, в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] бабусі [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: approved