Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Щербан Г.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2272 гривень, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду (07.09.2023) і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] з 20.02.2015 по 09.01.2023 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 09.01.2023 року шлюб було розірвано на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області. За довго до розірвання шлюбу сторони проживали окремо, при цьому донька увесь час проживала разом із позивачкою. Після повномасштабного вторгнення росії на територію України позивачка разом із донькою виїхали до Республіки Польща, при цьому вона фінансово утримує дитину, належно піклується про її здоров`я та дбає про фізичний та розумовий розвиток. Відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, то він спроможний та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 07 вересня 2023 року справу розподілено головуючому судді Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками, які повернулася до суду 24.11.2023 року за закінченням терміну зберігання. 28 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він позовні вимоги про стягнення аліментів визнав у повному обсязі, заперечень не мав та просив справу розглядати без його участі. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 2015 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 липня 2019 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 70. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.01.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії довідки про склад сім`ї КП Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» №800 від 26.05.2023 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на підставі запису в будинковій книзі з матір`ю [PERSON] , [INFO] . З довідки № 14 від 20.07.2023 центру соціальної допомоги в Шамотулах вбачається. що пані [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в [ADDRESS] , відповідно до договору оренди. Судом встановлено, та не спростовано відповідачем той факт, що неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , проживає у Республіка Польща разом зі своєю матерію. Домовленості щодо сплати батьком аліментів на утримання дитини у добровільному порядку не досягнуто. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як визначено ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, суд вважає, що відповідач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому він зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини. Так, судом встановлено, що відповідач, який зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, є чоловіком працездатного віку, відомості про його незадовільний стан здоров`я та про наявність у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків у справі відсутні , у зв`язку з чим він має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки, оскільки спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі. Таким чином , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 272,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, є посильним для відповідача з урахуванням його думки та визнанні позову у повному обсязі та відповідатиме принципам розумності та справедливості. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,00 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved