Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. 19.09.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування витрат в порядку суброгації. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.09.2019 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 2008/19-Т/ЗН114 згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mercedes-Benz 212», д.н. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 06.06.2020 \~ \~ \~ \~ року, в м. Запоріжжі на Північному шосе сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz 212», д.н. [NUMBER] , та автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] , під керуванням Відповідача. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mercedes-Benz " д.н. [NUMBER] , що підтверджується Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/2933/20. Відповідно до Рахунку СТО, загальна вартість відновлювального ремонту склала 133800,00 грн. В рамках угоди про пряме врегулювання збитків, страхова компанія винуватця ДТП - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодувала частину вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 87366,82 грн. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» після прямого врегулювання перерахувало на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 46433,18 грн. Таким чином не відшкодована частина заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача складає 46433,18 грн.Посилаються на висновки Великої Палати Верховного Суду, яка зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Також зазначають, що відповідно до ч. З п. 2 Закону України № 2120X1 від 15.03.2022 року Прикінцеві та перехідні положення розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 зі змістом, що у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст. 257 ЦК України в межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди продовжено, і позивач може звернутися з таким позовом і після закінчення дії воєнного стану. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму майнової шкоди в розмірі 46433,18 грн. та суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. ІІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. У судове засідання представник позивача не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини. Судова повістка надсилалась йому за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «адресат відсутній». Також відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами та вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 06.06.2020 року о 12 год. 48 хв. у м. Запоріжжя, по вул. Північне шосе, [PERSON] керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ SPRINTER 213 CDI», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, рухаючись на перехресті по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу «MERCEDES BENZ Е 200 CDI», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення вищевказаних транспортних засобів. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 17.08.2020 року та не була оскаржена [PERSON] . При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір (частки) відшкодування (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц). 11.09.2019 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 2008/19-Т/ЗН114 згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mercedes-Benz 212», д.н. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до Рахунку СТО, загальна вартість відновлювального ремонту склала 133800,00 грн. В рамках угоди про пряме врегулювання збитків, страхова компанія винуватця ДТП - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відшкодувала частину вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 87366,82 грн. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» після прямого врегулювання перерахувало на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 46433,18 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів страхового відшкодування на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №51910879 від 28 вересня 2020 року. Таким чином не відшкодована частина заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача складає 46433,18 грн. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18). Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ст. 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16- к (провадження № 13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі '№ 227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку. \~ \~ \~ \~ Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15 та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18), Касаційний кримінальний суду складі Верховного Суду у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 643/19957/15-ц (провадження № 61-9436св18). Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач здійснив виплату страхового\~відшкодування за завдання шкоди водієм [PERSON] , який визнаний винним за постановою суду, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved