Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

15 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визначивши заінтересованою особою Територіальну громаду\~в особі\~Дніпровської міської\~ради (а. с. 2-8). В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 1996 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким вони 05 серпня 2008 року офіційно зареєстрували шлюб. Вказує, що вони разом із чоловіком проживали у кв. [ADDRESS] , де 08 серпня 2002 року вона була зареєстрована за даною адресою. Стверджує, що разом з ними у вказаній квартирі проживав рідний брат її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який був одинокою, хворою людиною, мав інвалідність, ніколи не був одружений, дітей не мав, тому вони з чоловіком ним опікувалися. При цьому, зазначає, що квартира в якій вони всі мешкали - [ADDRESS] , належала на праві особистої приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 1996 року, виданого Виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод» на підставі розпорядження № 2188-96 від 24 грудня 1996 року. Вказує, що [INFO] помер її чоловік, а вона з того часу залишилася проживати у вищевказаній квартирі з його рідним братом [PERSON] . Стверджує, що з листопада 2016 року вона разом з [PERSON] почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, спільний побут та, вони навіть почали проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Разом вони ходили до магазину, робили спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сім`ї готували їжу, спільно харчувались, сплачували за комунальні послуги, утримували житло, ремонтували його, купували побутові товари, ліки, опікувались один одним. Вказує, що після його смерті, саме вона, займалась похованням [PERSON] , сплачувала за його поховання та отримувала у Пенсійному фонді допомогу на його поховання. За вказаних обставин, вона вважає себе є спадкоємицею 4-ї черги після смерті [PERSON] , оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини. При цьому, стверджує, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, заповітів щодо розпорядження своїм майном він не складав. Зазначає, що у шестимісячний строк після смерті [PERSON] вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець 4-ї черги за законом. На підставі її заяви нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 69500004 (номер у нотаріуса 57/2022). Після спливу шестимісячного строку вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиці 4-ї черги за законом, але нотаріусом їй було відмовлено в цьому, зокрема з тих підстав, що в спадковій справі не має документів, які беззаперечно підтверджували факт її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більш п`яти років та із документів спадкової справи неможливо встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким, чином для захисту свої спадкових прав їй необхідно факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та ведення спільного домашнього господарства. Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 11 годину 40 хвилин 18 вересня 2023 року (а. с. 72), яка надіслана учасникам справи 09 серпня 2023 року за вихідним № 23711/23-вих/2-о/204/179/23 (а. с. 73). Заявниця та її представниця адвокатка Сватенко Н.А. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, прохали суд їх задовольнити. Заінтересована особа, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 109), в якій прохала ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявницю та її представницю, свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця з 05 серпня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 13). Заявниця разом із чоловіком [PERSON] проживала в кв. [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності брату чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 1996 року № [NUMBER] (а. с. 40 та на звороті) та випискою з КП «ДМБТІ» від 15 серпня 2022 року № 5916 (а. с. 41). [PERSON] помер [INFO] , що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). З довідки № 4803 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 27 липня 2022 року (а. с. 15) вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] /, як уповноважений власником даної квартири (з 29 липня 1988 року) та, [PERSON] , як дружина (з 08 серпня 2002 року). З акту, що складений мешканцями будинку [ADDRESS] від 20 вересня 2022 року, що засвідчений в.о. директора ТОВ «УК «Перспектива» (а. с. 29) вбачається, що заявниця з 08 серпня 2002 року проживає у кв. [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , з яким вона з листопада 2016 року проживала однією сім`єю, вела спільне господарство, мала сіпальний бюджет, тощо. З довідки про отримання допомоги Правобережного УСЗН Дніпровської міської ради у Чечелівському районі від 22 липня 2022 року № 625 (а. с. 42) вбачається, що у період з 01 липня 2016 року по 31 квітня 2022 року [PERSON] (з [PERSON] в складі сім`ї) отримували субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . При цьому, з платіжних інструкцій (а. с. 49-65 та на звороті) вбачається, що оплату комунальних послуг за вищевказаною адресою здійснювала [PERSON] . Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 571358 від 24 червня 2022 року (а. с. 25), [PERSON] була повторно встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 18). З довідки ФОП « [PERSON] » № 104 від 21 липня 2022 року (а. с. 35) вбачається, що поховання [PERSON] здійснено [PERSON] за власний рахунок, а не за кошти держави. Відповідно до накладної ФОП « [PERSON] » № 104 від 21 липня 2022 року (а. с. 36), що видана [PERSON] , вартість послуг за поховання [PERSON] становить 10100 гривень. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69545069 від 22 липня 2022 року (а. с. 17) вбачається, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 57/2022, яка зареєстрована у реєстрі за № 69500004. 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 16 та на звороті), якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] рідного брата її чоловіка [PERSON] [PERSON] в зв`язку із відсутністю у спадковій справі документів, які б підтверджували факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років. У судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила, вона знає заявницю, бо вони з нею сусіди, остання проживає за вказаною адресою більше 20 років. Вказала, що раніше в цій квартирі разом із заявницею жила тітка [PERSON] , у якої було два сина, дружиною одного з яких ( [PERSON] ) була заявниця. Коли [PERSON] помер у 2016 році, то [PERSON] проживала в цій квартирі разом з його братом [PERSON] . Вказала, що [PERSON] помер минулого року, у нього було хворе серце, тому [PERSON] весь час про нього піклувалася. В них був спільний бюджет, вони разом вели господарство. Стверджувала, що у них були дуже теплі та добрі відносини. У судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила, що вона давно знає заявницю, бо вони більше ніж 20 років є сусідами. Вказала, що за вказаною адресою вона мешкає з 1969 року, а заявниця з 2000 року, оскільки вийшла заміж за [PERSON] . Спочатку, разом з ними в цій квартирі мешкав брат [PERSON] та їх мати. Пізніше, у 2016 році коли [PERSON] помер, [PERSON] мешкала у вказаній квартирі з [PERSON] , як родичі. Вказала, що коли [PERSON] помер у 2022 році, то [PERSON] займалася його похованням. У судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила, що знає заявницю, бо вони приблизно 22 роки є сусідами. При цьому, зазначила, що [PERSON] за вказаною адресою мешкала разом із [PERSON] , як його дружина, та його братом [PERSON] . Коли [PERSON] у 2016 році помер, бо хворів, [PERSON] після його смерті лишилася мешкати у вказаній квартирі разом із [PERSON] , як родичі. Стверджувала, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , бо він також хворів, купувала йому ліки, разом вели господарство, а після його смерті займалася його похованням. Зазначила, що зараз [PERSON] в цій квартирі мешкає сама. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписами п.\~5\~ч.\~2\~ст. 293\~ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. Нормами ч. 2 ст.\~3\~СК України\~визначено,\~що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~36\~СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21). З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що заявниця з листопада 2016 року постійно мешкала разом з [PERSON] до самої його смерті [INFO] , вела із ним спільне господарство, що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами, суд доходить висновку, що вимоги заявниці із встановлення факту її сумісного проживання із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з листопада 2016 року до дня смерті спадкодавця [INFO] , підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] , оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, наданими доказами достовірно підтверджується, що заявниця сумісно проживала із [PERSON] , через що суд вважає за можливе встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме: з листопада 2016 року по день смерті спадкодавця [INFO] . Відповідно до вимог ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України та п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», судові витрати у цій справі відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved