Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 141\~638,95 гривень та судові витрати в розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що 14 липня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4/3380296, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 100 000,00 грн, строком на 72 місяці з 14.07.2021 по 13.07.2027 зі сплатою процентної винагороди щомісячно в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором, та сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50% від суми кредиту. Зазначив, що 23 січня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» був укладений договір про відступлення права вимоги №3-2023, за яким відбулася передача права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4/3380296 від 14 липня 2021 до ТОВ «Глобал Спліт». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 04 вересня 2023 року становить 141 638,95 гривень, яка складається із: 80 773,30 гривень -\~строкова заборгованість, 14 191,61 гривень -\~прострочена заборгованість, 347,85 гривень -\~нараховані відсотки, 11 326,19 гривень -\~прострочені відсотки, 2 500,00 гривень -\~комісія, 32 500,00 гривень -\~прострочена комісія. Посилався, що договірні зобов`язання відповідачем не виконуються, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи Відповідав [PERSON] процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-які клопотання або заяви від відповідача на адресу суду не надходили. Рух справи Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Глобал Спліт», у поданій заяві представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно в порядку\~ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, беручи до уваги, що представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності ТОВ «Глобал Спліт», відповідач належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності сторін. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 14 липня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4/3380296, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100\~000,00 грн. строком на 72 місяці з 14.07.2021 по 13.07.2027 зі сплатою 11,00% річних (фіксована процентна ставка) та комісійною винагородою 2,50 % від суми кредиту на обслуговування кредитної заборгованості, яка включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, тік і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. 23 січня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» був укладений договір про відступлення права вимоги №3-2023, згідно з умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає), а ТОВ «Глобал Спліт» - набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, у тому числі й до боржника [PERSON] за кредитним договором №4/3380296 від 14 липня 2021 року. Відповідно до умов п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23 січня 2023 року, право вимоги переходить від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «Глобал Спліт» з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину. Згідно з додатком №1 до договору про відступлення права вимоги №3-2023 від 23 січня 2023 року - Реєстр прав вимог №1, АТ «Креді Агріколь Банк» на умовах договору відступає ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги, у тому числі, до [PERSON] за кредитним договором №4/3380296 від 14 липня 2023 року. Відповідно до платіжного доручення №50 (#1173668856111) від 27 січня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» сплатило АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти в сумі 1 777 621,41 гривень в рахунок оплати відступлення права вимоги за договором №3-2023 від 23 січня 2023 року. 26 січня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги за кредитним договором №4/3380296 від 14 липня 2021 року. Відповідач [PERSON] умови вказаного вище кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку із чим ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до останнього з листом-пропозицією за вих. №1657 від 08 червня 2023 року щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором. Згідно з наданим АТ «Креді Агріколь банк» розрахунком по кредитному договору №4/3380296 від 14.07.2023, укладеного з [PERSON] , станом на 26.01.2023 розмір заборгованості становить 141 638 гривень, з яких: 80 773,30 строкова заборгованість, 14 191,61 гривень прострочена заборгованість, 347,85 гривень нараховані відсотки, 11 326,19 гривень прострочені відсотки, 2 500,00 гривень комісії, 32 500,00 гривень простроченої комісії. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Правилами ст. 652 ЦК України\~унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що гарантовано положеннями ст. 129 Конституції України. Відповідно до вимог\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Відповідно до ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За умовами ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правилами ч.\~2\~ст. 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено\~ст. 629 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №4/3380296 від 14 липня 2021 року в сумі 106 638,95 гривень, яка складається з: 80 773,30 гривень строкової заборгованості, 14 191,61 гривень простроченої заборгованості, 347,85 гривень нарахованих відсотків, 11 326,19 гривень прострочених відсотків, а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Глобал Спліт» від АТ «Креді Агріколь Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №14/3380296 від 14 липня 2021 року. Правилами ст. 514 ЦК України\~унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора АТ «Креді Агріколь Банк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним в розумінні вимог\~ст. 516 ЦК України. Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Глобал Спліт» ані на рахунки попереднього кредитора - АТ «Креді Агріколь Банк». Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини та вимоги діючого законодавства України, суд доходить висновку, що відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір з АТ «Креді Агріколь банк», за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Виходячи з того, що відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ним належним чином виконувалися умови вказаного вище кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості в сумі 106 638,95 гривень, яка складається з: 80 773,30 гривень строкової заборгованості, 14 191,61 гривень простроченої заборгованості, 347,85 гривень нарахованих відсотків, 11 326,129 гривень прострочених відсотків. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії, з яких: 2 500,00 гривень - в рахунок комісії та 32 500,00 гривень - в рахунок простроченої комісії, то суд зважає на таке. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.4.2. кредитного договору №4/3380296 від 14.07.2021 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,50% від суми кредиту, є нікчемними. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями\~ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано\~положеннями ч.\~3\~ст.\~13\~ ЦК України,\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на вказане вище, положення кредитного договору\~№4/3380296 від 14 липня 2021 року про сплату позичальником на користь банку\~комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в період сплати\~у розмірі 2,50 % від суми виданого кредиту (пункт 1.4.2. Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких\~обставин,\~банком без\~належних на\~те правових\~підстав нарахована\~комісія за\~обслуговування кредитної\~заборгованості на\~загальну суму\~35\~000,00\~гривень,\~а відтак,\~позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в сумі 35 000,00 гривень, з яких: 2 500,00 гривень в рахунок комісії, 32 500,00 гривень простроченої комісії, є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією №935 від 04 вересня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору розмірі 2 684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 75,29% (в сумі 106 638,95 гривень), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2020,78 гривень (106 638,95 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 141 638,95 гривень (загальна сума позовних вимог) = 75,29% х 2684 гривень (сума сплаченого судового збору) : 100%. На підставі викладеного,

Outcome: partial