Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17.12.2010 року та мають двох малолітніх дітей, проте спільне життя не склалося, сімейні стосунки припинено через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на подружнє життя, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть, відновлювати сімейні відносини не мають наміру, примирення не можливо. Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив розгляд справи провести без його участі (а.с.15-17). Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розглянути справу без її участі (а.с.18). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно статей 110, 112 СК України: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.12.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано повторно Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), актовий запис №26 (а.с.4). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано Веснянською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис №12, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано Червоноярською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №1 (а.с.5-6). На даний час сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. На підставі викладеного та враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення позову до суду прийнято з усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст.ст.141, 142 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved