Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

12.08.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 26.08.2021 - з уточненою позовною заявою, до [PERSON] та [PERSON] з вимогами визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на наступне майно, що було придбане під час шлюбу з [PERSON] : 1/3\~частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] ; вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] . На обґрунтування позову\~зазначено,\~що у період з 01.09.2017 по 20.01.2021 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.02.2021, приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округ Кожушною\~Л.\~М. заведена спадкова справа № 36/2021, номер у Спадковому реєстрі: 67226712, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] визначено: його дружину [PERSON] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі з [PERSON] було придбано 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вантажівку марки VOLVO,\~модель FН\~12,\~тип спеціалізований\~вантажний-спеціалізований\~сідловий тягач-Е,\~номер шасі- [NUMBER] та напівпричіп марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] . Майно було придбано за її особисті кошті. Однак, нотаріусом їй було роз`яснено, оскільки частина житлового будинку, сідловий тягач і напівпричіп були придбані нею у період перебування в шлюбі з [PERSON] , то дане майно є їхньою спільною сумісною власністю, для розпорядження зазначеними об`єктами необхідно встановити статус даного майна, якщо спільна сумісна власність, то виділити частку чоловіка у спільному сумісному майні та оформити спадкові права на неї, або ж визнати дану частку її особистою приватною власністю. 27.12.2018 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньою [PERSON] , що діяла за згодою матері - [PERSON] , [PERSON] , що діяла особисто за себе та як законний представник від імені малолітнього [PERSON] , далі "Продавці", та [PERSON] , далі "Покупець" було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавці передали, а покупець прийняв у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відчужувана квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.06.2007 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради №2-07-293334-Ш-2, на підставі розпорядження від 14.06.2007 № 11049-111-2, зареєстрованого 01.10.2007 у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записаного в реєстрову книгу за № П-2-34860. У п. 16 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що відчужувана квартира не є спільною сумісною власністю з іншими особами та є їхньою особистою приватною власністю, оскільки набута у процесі безоплатної приватизації, і осіб які б могла поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Продаж квартири вчинено за 981 720 грн 00 коп. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартири продавці одержали у рівних частинах 981\~720 грн 00 коп. за продаж квартири. Отже, нею було отримано 163\~620 грн 00 коп. від продажу частини приватизованої квартири. Того ж дня, 27.12.2018, між [PERSON] та [PERSON] , що діяла за згодою матері - [PERSON] , а також нею, що діяла особисто за себе та як законний представник від імені малолітнього [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до умов якого вона прийняла у спільну часткову власність 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Продаж зазначеного будинку вчинився вартістю 218 160 грн 00 коп. Оскільки, вона придбала лише 1/3 частину житлового будинку, вартість частини складала 72\~720 грн 00 коп. Отже, отримана нею сума від продажу частини приватизованої квартири була достатньою для придбання частини житлового будинку. Купівля нею 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , та продаж нею частини приватизованої квартири [ADDRESS] , відбулися в один день. Оскільки строк від продажу частини приватизованої квартири до купівлі спірної частини житлового будинку є нерозривним, а саме: протягом нетривалого часу за один день, вказане свідчить про те, що кошти, отримані від продажу частини приватизованої квартири, які були використані на придбання спірної частини житлового будинку, не вийшли з її особистої власності, оскільки 1/3 частина житлового будинку придбана саме за ці кошти, де майно є її особистою приватною власністю. Спірна нерухомість не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбана нею хоча й у період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , проте за власні кошти, отримані від продажу особистого майна, а відтак є її особистою власністю. Наявне в п. 17 договору купівлі-продажу житлового будинку посилання, що [PERSON] одержала згоду від другого з подружжя на укладання даного договору, справжність підпису на заяві, якого засвідчена 27.12.2018 за р. № 2387, не є доказом придбання такої квартири за спільні кошти подружжя. Про це в заяві не було обумовлено. 09.02.2019 позивачем за особисті кошти були придбані вантажівка: марки VOLVO,\~модель FН\~12,\~тип спеціалізований\~вантажний-спеціалізований\~сідловий тягач-Е,\~номер шасі- [NUMBER] та напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі - [NUMBER] , загальною вартістю 458\~309 грн 00 коп.. Спеціалізований тягач та спеціалізований напівпричіп були придбані за кошти, які залишилися від продажу квартири від 27.12.2018, а також кошти, які були передані її рідною сестрою [PERSON] за договором позики. 10.07.2017 [PERSON] позичила їй грошову суму, що складає еквівалент 15\~000\~доларів США, за курсом Національного банку України на день укладення договору. Вона зобов`язалась повернути кошти до 10 липня 2022 року. Кошти були їй передані для придбання вантажного тягача та напівпричепу, оскільки вони були їй необхідні для здійснення підприємницької діяльності. Отже, кошти отриманні по розписці є власними її коштами, оскільки отриманні до укладання шлюбу з [PERSON] . Крім того, запозичених коштів не вистачало для придбання саме напівпричепу: марки РАСТON, модель ТХZ 339,\~тому вона\~вирішила придбати\~спеціалізований вантажний\~тягач та\~напівпричіп після\~продажу приватизованої\~квартири.\~Таким чином,\~сума,\~що залишилася\~у неї\~після продажу\~приватизованої квартири\~та придбання\~частини житлового\~будинку у\~розмірі 90\~900\~грн 00\~коп.,\~та отриманні\~від [PERSON] \~по розписці\~15\~000\~доларів США,\~що складають\~еквівалент 404\~391\~грн 00\~коп.,\~за курсом\~Національного банку\~України на\~дату придбання\~тягача та\~причепу,\~є достатніми\~для придбання\~напівпричепу:\~маркиРАСТON,\~модель ТХZ\~339 та вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е. Незважаючи на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видані на ім`я [PERSON] , фактичним власником напівпричепу: марки РАСТON,\~модель ТХZ\~339 та вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12. тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е є вона, яка придбала їх за власні кошти, тому причіп та тягач підлягають визнанню її особистою приватною власністю. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). \~ \~ \~ \~ Вважала, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Отже, під час вирішення справи необхідно врахувати джерело походження коштів, за рахунок яких були придбані 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , сідловий тягач та напівпричіп, що є предметом спору, навіть за умови придбання їх під час її перебування в шлюбі з [PERSON] . Вона придбала спірне майно у період шлюбу, але за власні кошти, які були отримані від продажу частки приватизованої квартири, а також за кошти, які були отримані по розписці до укладання шлюбу. Таким чином, 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] ; вантажівка: марки VOLVO,\~модель FН\~12,\~тип спеціалізований\~вантажний-спеціалізований\~сідловий тягач-Е,\~номер шасі- [NUMBER] є її особистою власністю. В подальшому було вирішено, що підприємницькою діяльністю буде займатися [PERSON] , який зареєструвався як фізична особа-підприємець, дата 21.02.2019, номер запису: 24580000000034477, основний вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт, тоді вона і надала згоду на реєстрацію напівпричепу та сідлового тягача на чоловіка. Вважала, що факт реєстрації майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя, але придбане за особисті кошти іншого подружжя, не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване. Оскільки їй було роз`яснено нотаріусом, що з поданих нею документів вбачається спільна сумісна власність на частину житлового будинку, сідлового тягача та напівпричепу, які були придбані нею у період перебування в шлюбі з [PERSON] , для розпорядження зазначеним майном необхідно встановити статус даного майна: якщо спільна сумісна власність, то виділити частку чоловіка у спільному сумісному майні та оформити спадкові права на неї, або ж визнати дану частку її особистою приватною власністю. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями після смерті [PERSON] , окрім його дружини, тобто неї, є син [PERSON] , та дочка від першого шлюбу [PERSON] , яка і оспорює правовий режим належності їй на праві особистої приватної власності 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] ; напівпричепу: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] ; вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] . Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.08.2021 первісна позовна заява була залишена без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаної в ухвалі, та подання документа про сплату судового збору в розмірі 4\~454 грн 00 коп. В установлений судом строк позивач подала уточнену позовну заяву та документ про сплату судового збору в розмірі 4 454 грн 00 коп. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.08.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в залі суду на 29.09.2021. 24.09.2021 від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про виклик свідків. 29.09.2021 за клопотанням представника відповідача 1 адвоката Шамраєва М. Є. відкладене підготовче засідання. 30.09.2021 від представника відповідача 1 адвоката Шамраєва М. Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені наступні заперечення проти позову. Зокрема, зазначив, що жоден нормативно-правовий акт не містить визначення "особистих коштів" в контексті спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя. Не надає таких визначень і Верховний Суд. З приводу цього, на думку представника відповідача, виникають певні складності та неоднозначності для вирішення питання, за чиї саме кошти повинно бути придбане майно, який рівень доходів повинен бути у кожного з подружжя тощо, щоб витрати одного з них вважалися особистими, та враховуючи, що грошові кошти не є речами, визначеними індивідуальними ознаками. На противагу обставинам, наведеним позивачем, зазначив, що [PERSON] - покійний чоловік позивача, у свою чергу, також мав необхідний і достатній рівень доходу для придбання спірного майна, а тому не можна виключати спільність участі обох з подружжя у придбанні частини будинку та вказаної техніки, що є предметом дійсного спору. Зокрема, підтвердженням наявності в [PERSON] значних грошових сум є наступне: По-перше, отримавши у спадок земельну ділянку з кадастровим номером 652:385510:04:002:004, загальною площею 10,9555 га, розташовану на території Нижньосірогозької селищної ради, Нижньосірогозького району Херсонської області, [PERSON] уклав Договір оренди вказаної земельної ділянки з Фермерським господарством "ЛАВІС". Орендна плата за земельну ділянку становить 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі, яка, у свою чергу, становить 352 329 грн 00 коп. По-друге, отримавши у спадок житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] відчужив їх за відплатними договорами купівлі- продажу, посвідченими Приватним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Херсонської області Нестрецовим В. В. та зареєстровані за № 572 та №\~573 відповідно. Загальна вартість відчужених об`єктів становила 172 262 грн 89 коп. По-третє, будучи зареєстрованим в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець (номер запису: 24580000000034477), [PERSON] у період з 21.02.2019 по 26.01.2021 здійснював господарську діяльність, отримавши за цей період значний дохід. Норма ст. 60 СК вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. По-перше, щодо часу набуття спірного майна, то, як було вказано позивачем і не заперечується відповідачем, у період з 01.09.2017 по 20.01.2021 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.09.2017 ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові, актовий запис № 372. Вказане свідчить про те, що сторони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. З Договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого ПНХМНО Малік О.В. за реєстровим №\~2391, вбачається, що у [PERSON] право власності на вказаний об`єкт виникло 27.12.2018, тобто під час перебування у шлюбі з [PERSON] . Щодо вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] ; та напівпричепа: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] , то в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомості щодо часу набуття вказаних об`єктів, як відсутні докази того, що набувачем є саме [PERSON] . Однак, згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а саме: вантажівки: марки VOLVO та напівпричепа: марки РАСТON, часом їх реєстрації є 09.02.2019, а особою, за якою зареєстровано вказані об`єкти, є саме [PERSON] . Отже, часом набуття вказаного майна є час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тобто, перший критерій встановлення спільності набутого в шлюбі майна повністю виконаний. По-друге, щодо коштів, за які таке майно було набуте (джерело набуття) та спільність участі обох з подружжя у набутті такого майна, то, як вже було зазначено, [PERSON] за час перебування у шлюбі мав самостійні та значні доходи, джерелом яких було отримання орендної плати від передачі земельної ділянки з кадастровим номером 652:385510:04:002:004 загальною площею 10,9555 га, розташовану на території Нижньосірогозької селищної ради, Нижньосірогозького району Херсонської області в оренду, відчуження житлового будинку [ADDRESS] , за відплатними договорами, а також отримання доходу від здійснення підприємницької діяльності. Як висновок, вказані кошти були достатніми як для придбання спірного майна, так і утримання сім`ї та задоволення необхідних побутових потреб. Отже, вказане свідчить про спільність участі [PERSON] у набутті майна, що є предметом спору, тому і другий критерій встановлення спільності набутого в шлюбі майна повністю виконаний. Водночас, придбані за час шлюбу транспортні засоби використовувались у підприємницькій діяльності саме покійним [PERSON] , що підтверджується, зокрема: ліцензією на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (відомості доступні на Веб-порталі Державної служби України з безпеки на транспорті за УРЛ-адресою: https://e-servicts.dsbt.gov.ua); розміщеним на інтернет-порталі DeGruz за УРЛ-адресою: https://degruz.com/company/shaenko_andrey_anatolevich-2979785-1 рекламних оголошень. Зазначені обставини, у свою чергу, свідчать, що зазначені транспортні засоби були придбані саме в інтересах сім`ї. З огляду на наведене вбачається, що ст. 60 СК підлягає застосуванню до дійсних правовідносин, оскільки набуття майна повністю відповідає чинникам, необхідним для висновку, що спірне майно є саме спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а вимоги позивача не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката (виходячи із вартості нормочасу 1\~500,00 грн/1 год) та всього складають 33\~000 грн 00 коп. (т. 1 а. с. 97-102). 12.10.2021 від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечував спільність участі [PERSON] та позивача у набутті спірного майна. Вважав, що посилання відповідача на джерела коштів, які, на думку відповідача, були достатніми для придбання майна, не доводять факт придбання спірного майна за спільні кошти подружжя. Щодо розмірів орендної плати за договором оренди укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством "ЛАВІС" зазначив, що розмір орендної плати складає 10 570 грн. 19.08.2018. Фермерським господарством "ЛАВІС" сплачено 8 508 грн за оренду земельної ділянки (паю) у 2018 році. 20.08.2019 Фермерським господарством "ЛАВІС" сплачено 8 508 грн. за оренду земельної ділянки (паю) у 2019 році. Кошти, які були отримані у 2018 році були перераховані [PERSON] у якості аліментів. Кошти, які були отримані у серпні 2019 року за оренду земельної ділянки, не свідчать про спільну участь подружжя у придбанні спірного майна, оскільки [PERSON] отримав їх після придбання позивачем спірного майна. Договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений 27.12.2018,\~а 09.02.2019\~позивачем були придбані вантажівка та напівпричіп. У відзиві відповідач вказує, що померлий [PERSON] отримав у спадок житловий будинок [ADDRESS] , які у подальшому відчужив. Зазначені об`єкти\~відчужені на\~підставі договорів\~купівлі-продажу,\~укладених 19.08.2019.\~Отже,\~кошти які\~були отримані\~у серпні\~2019\~року,\~не існували\~на момент\~придбання спірного\~майна,\~оскільки будинок\~був придбаний\~27.12.2018,\~а 09.02.2019 позивачем були придбані вантажівка: марки VOLVO,\~модель FН\~12,\~тип спеціалізований\~вантажний-спеціалізований\~сідловий тягач-Е,\~номер шасі- [NUMBER] та напівпричіп: марки марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі - [NUMBER] . Таким чином посилання відповідача 1 на кошти отриманні від продажу будинку та земельної ділянки, як одне з джерел доходу [PERSON] , не свідчать про спільну участь подружжя у придбанні спірного майна. [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але датою реєстрації є 21.02.2019, отже, кошти які були отримані у подальшому від підприємницької діяльності не існували на момент придбання спірного майна і не є джерелом набуття спірного майна. Зазначене повністю спростовує твердження відповідача 1, про спільність участі [PERSON] у набутті майна, що є предметом спору. Частина спірного будинку, сідловий тягач та напівпричіп придбані позивачем у період шлюбу, в результаті правочинів купівлі-продажу належної їй нерухомості, позики, яка була укладена до шлюбу, за рахунок належних їй особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею сторін, тому позивач є єдиним власником зазначених об`єктів. Щодо реєстрації транспортних засобів на [PERSON] зазначив, що факт реєстрації на ім`я одного з подружжя майна, придбаного у період шлюбу, але за особисті кошти іншого подружжя, не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване. Отже, незважаючи на те, що вантажівка та напівпричіп були зареєстровані за [PERSON] , власником зазначених об`єктів є позивачка, оскільки придбала їх за особисті кошти, які були отримані від продажу частки приватизованої квартири, а також за кошти, які були отримані по розписці до укладання шлюбу (т. 1 а. с. 119-124). 19.11.2021 від представника відповідача 1 [PERSON] до суду надійшли клопотання: про виклик свідка, про долучення доказів, про витребування доказів (т. 1 а. с. 149-156, 181-187). 22.11.2021 завершено підготовку справи до судового розгляду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.12.2021. 21.12.2021, 21.02.2022 за клопотаннями представника відповідача 1 [PERSON] судовий розгляд відкладено. 06.04.2022, 25.05.2022 судовий розгляд відкладався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в умовах якого учасники справи не з`являлися до суду. 10.08.2022, 14.04.2023 представник служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Корчагіна М. В. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей та винести рішення в інтересах неповнолітньої дитини (т. 2 а. с. 23, 24, 107). 10.08.2022 за клопотанням представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено. 15.09.2022, 31.10.2022 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. 06.12.2022 судовий розгляд відкладено, у зв`язку з відсутністю електропостачання. 18.01.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.02.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. витребувано від АТ КБ "Приватбанк" документи, та відкладено судовий розгляд. 22.03.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. 19.04.2023 за клопотанням представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено. 15.05.2023 від АТ КБ "Приватбанк" до суду надійшли витребувані документи (т. 2 а. с. 116-127б). 01.06.2023, 08.06.2023 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. 08.06.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. 03.07.2023 за клопотанням представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено. 19.07.2023, 08.08.2023 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено. 25.09.2023 судовий розгляд відкладено у зв`язку з необхідністю отримання відомостей щодо повної цивільної дієздатності відповідача 2 [PERSON] 12.10.2023 відповідач 2 - [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, а також повідомив, що набув повної цивільної дієздатності, оскільки є фізичною особою-підприємцем (т. 2 а. с. 177-179). 12.10.2023 розпочато розгляд справи по суті, за клопотанням представника позивача [PERSON] оголошено перерву для виклику свідків. 13.11.2023 за клопотанням представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено, на 07.12.2023. 07.12.2023 закінчено розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 07.12.2023 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Разом з тим, надала пояснення, в яких зазначила, що будинок, у праві власності на який вона має 1/3 частку був придбаний за суму понад 11\~000\~доларів США, і не змогла пояснити різницю між вказаною сумою та сумою, що зазначена у договорі купівлі-продажу. Представник відповідача 1 Шамраєв М. Є. під час судового розгляду проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, вважав, що позивачем не надано доказів на спростування презумпції належності подружжю на праві спільної сумісної власності майна, придбаного під час шлюбу. Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача 1, дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі змісту позовної заяви та копій паспорта громадянина України № [NUMBER] , довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що позивач [PERSON] , має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1 а. с. 1-11). Даними копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2017 (т. 1 а. с. 13). З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а. с. 15). На підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О. В., зареєстрованого в реєстрі за №\~2400, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що діяла за згоди матері [PERSON] , [PERSON] , що діяла особисто за себе та як законний представник від імені малолітнього [PERSON] (до зміни прізвища, по-батькові - [PERSON] ) продали [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 56,6 кв.м, загальною площею 95,9 кв.м. Вартість проданої квартири складала 981 720 гривень, що становило на той час 36 000 доларів США, які одержали продавці у рівних частинах (том 1 а. с. 17, 18). На підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О. В., зареєстрованого в реєстрі за №\~2391, [PERSON] , [PERSON] , яка діяла у своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього [PERSON] , придбали у [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість проданого житлового будинку складала 218 160 гривень. Відповідно до п. 17 договору, [PERSON] одержала згоду від другого з подружжя на укладання даного договору (том 1 а. с. 19, 20). З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151271900, № 151272134, № 151271670 від 27.12.2018, копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках по 1/3 (том 1 а. с. 21-26). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 09.02.2019, вбачається, що транспортний засіб марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] (том 1 а. с. 27). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 09.02.2019, вбачається, що транспортний засіб напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] (том 1 а. с. 28). 20.01.2021 [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (т. 1 а. с. 14). 10.02.2021 [PERSON] склала заяву про те, що після смерті батька [PERSON] приймає спадщину як за законом, так і за заповітом, вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л. Л., зареєстрована в реєстрі за №\~328 (т. 1 а. с. 157, 188). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63614166 від 18.02.2023, виданому приватним нотаріусом Кожушною Л. М., вбачається, що 18.02.2021 заведено спадкову справу № 36/2021, після смерті спадкодавця [PERSON] (том 1 а. с. 30, 158, 189). Отже,\~між спадкоємцями\~ [PERSON] виник\~спір з\~приводу належності\~направі особистої приватної власності позивачу [PERSON] наступного майна, що було придбане під час шлюбу: 1/3\~частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] ; вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 13, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов`язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до статей 655, 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями статей 60, 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №\~264/2232/19 (провадження 61-10958св20) сформульовано правовий висновок, відповідно до якого конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У цій справі позивач в судовому порядку оспорив поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні 1/3 частину житлового будинку та транспортні засоби у вигляді вантажівки та напівпричепу, набуті в період шлюбу. З приводу права на 1/3\~частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд вважає що позивачем [PERSON] доведено, що це майно придбане за кошти, що належали їй особисто. Як зазначила позивачка, вказаний будинок вона, разом зі своїми двома дітьми, вона придбала в рівних частках за кошти, що були цього ж дня отримані нею та дітьми від продажу приватизованої квартири, яка належала їм та ще трьом дітям позивачки на праві спільної часткової власності. При цьому, за будинок у цілому було сплачено суму, яка була не меншою ніж 11\~000 доларів США. Зі змісту договору купівлі-продажу квартири вбачається, що продаж здійснено за суму, що була еквівалентною 36\~000 доларів США. Виходячи з цього, частка, що була отримана позивачем від продажу вказаної квартири дорівнювала 6\~000 доларів США. Виходячи з вартості купівлі-продажу житлового будинку, про яку зазначила в суді позивач, її витрати на придбання 1/3 частки будинку складала суму, еквівалентну близько 3\~700 доларів США. Отже, отриманих від продажу частки квартири коштів позивачці було достатньо для придбання 1/3 частки житлового будинку. За цих обставин, в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/3\~частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. З приводу вимоги про визнання права особистої приватної власності позивача [PERSON] на напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- [NUMBER] , та вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- [NUMBER] , суд дійшов висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, якими б спростовувалася презумпція спільної сумісної власності подружжя на майно, що придбане під час шлюбу. Так, у позовній заяві стверджувалося, що транспортні засоби, загальною вартістю 458\~309 грн, були придбані за наступні кошти, що належали особисто позивачці: 90\~900 грн, які залишилися від продажу частки у вказаній вище квартирі, що був здійснений 27.12.2018, а також 15\~000 доларів США (еквівалент 404\~391 грн станом на дату придбання транспортних засобів), які 10.07.2017 були нею отримані в якості позики від рідної сестри [PERSON] . Проте, зі змісту пояснень позивача [PERSON] слідує, що у неї не було суми 90\~900\~грн після продажу частки квартири та придбання частки будинку. Як зазначалося вище, після придбання частки будинку за суму, еквівалентну близько 3\~700 доларів США, у позивачки залишилася сума, що не перевищувала суму, еквівалентну 2\~300 доларів США, що дорівнювало сумі близько 62\~007 грн, якої недостатньо для придбання вказаних транспортних засобів. Зі змісту розписки від 10.07.2017 вбачається, що [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 15 000 доларів США з метою придбання напівпричепу: марки РАСТОN, модель ТХZ 339, та машини. Зобов`язалася повернути борг в строк до 10.07.2022 (том 1 а. с. 29, т. 2 а. с. 199). Суд критично оцінив доводи позивача та її представника, що кошти, отримані позивачем в якості позики 10.07.2017, ще до укладення шлюбу з [PERSON] , були витрачені 09.02.2021 на придбання спірних транспортних засобів. Водночас, факт реєстрації транспортних засобів за [PERSON] , у поєднанні з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, електронного кабінету перевізника про те, що з 21.02.2019 [PERSON] був фізичною особою-підприємцем з видом діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний), мав ліцензію від 12.03.19 щодо міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів) (том 1 а. с. 31, 109-112), дозволяють дійти висновків, що [PERSON] за життя був співвласником вказаних транспортних засобів, які були придбані у шлюбі. Згідно анкети-заяви, та виписки по рахунку клієнта - [PERSON] в АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що [PERSON] мав укладений кредитний договір в АТ КБ "Приватбанк", станом на 02.08.2019 мав заборгованість в розмірі 30 221 грн 22 коп. (т. 2 а. с. 116-127б). Зі змісту вказаної анкети-заяви від 13.05.2017 вбачається, що [PERSON] мав дохід, розмір якого після сплати податків та інших вирахувань складав 3\~200 грн. На підставі Договору оренди землі від 01.06.2018, укладеного між [PERSON] , з однієї сторони як орендодавцем, та фермерським господарством "ЛАВІС", з іншої сторони як орендар, [PERSON] надав фермерському господарству в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6523855100:04:002:0004, площею 10,9555 га, яка знаходиться на території Нижньосірогозької селищної ради. Строк договору 10 років (том 1 а. с. 161-164, 192-195). З довідки ФГ "ЛАВІС" № 3 від 08.10.21 вбачається, що [PERSON] за період 2018 та 2019 роки за оренду земельної ділянки (паю), розміром 10,95 га, нараховано в 2018 році в сумі 10 570 грн 00 коп., 19.08.2018 фактично виплачено 8 508 грн 00 коп., за 2019 рік виплачено 8 508 грн 00 коп. 20.08.2019 (т. 1 а. с. 125, 160, 191). Отже, [PERSON] і до реєстрації підприємницької діяльності мав дохід для участі у придбанні спірних транспортних засобів. З довідки ГУ ДПС у Харківській області № 39385/6/АДВ/20-40-24-13-24 від 21.09.2021 вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] задекларував обсяг доходу: за 2019 рік 138 986 грн 63 коп.; за три квартали 2020 року 89 102 грн 52 коп. (т. 1 а. с. 159, 190). Зазначений доказ суд визнав неналежним, оскільки він містить відомості про доходи. отримані після придбання спірних транспортних засобів і не свідчить про джерело коштів для їх придбання. Таким чином, з урахуванням обставин, придбання спірних транспортних засобів під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в порядку ст. 60 СК України, належить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку транспортних засобів, що придбані під час шлюбу та належали подружжю на праві спільної сумісної власності. У задоволенні решти позову належить відмовити. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: partial