Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем проживають окремо, мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . На даний час діти проживають з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, отримує систематичний дохід, має у власності нерухоме майно. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, у зв`язку з чим вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач скористався правом надання відзиву, в якому зазначено про те, що факти, викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач особисто утримує дітей, надає позивачу грошові кошти на утримання дітей. До червня 2023 року, включно, надавав грошові кошти позивачу особисто при зустрічі, не вимагаючи від неї жодного письмового підтвердження такої передачі грошових коштів, оскільки до того як позивач почала зневажливо та агресивно ставитись до відповідача, він не вважав правильним отримувати таке підтвердження. З липня 2023 року почав перераховувати аліменти на утримання дітей позивачу на картку, що підтверджується платіжними інструкціями. Отже письмовими доказами підтверджується, що відповідач щомісячно сплачує позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі, навіть більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За своїм матеріальним станом не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, в якому позивач зазначає, тому просить відмовити у стягненні аліментів. Від позивача [PERSON] до суду надійшли пояснення, в яких зазначає, що за час їх з відповідачем спільного проживання було придбано квартиру, в якій відповідач не надає можливість там проживати з дітьми, тому позивач змушена орендувати житло в м. Києві, на що також несе витрати на оренду квартири та сплату комунальних платежів. Звертає увагу суду, що причиною подачі позову є отримувати стабільну та регулярну сплату аліментів. Вважає, що дії відповідача лише доводять той факт, що ним умисно створились обставини з метою ухилення від сплати аліментів в достатньому розмірі на дітей, а саме шляхом приховування його доходів. Зокрема, доводів і доказів, що відповідач не може працювати ним не надано. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони від спільного проживання мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При призначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд застосовує встановлені гарантії щодо розміру мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановлений Законом України «Про державний бюджет», визначеного на певний рік, як мінімальну соціальну гарантію забезпеченості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років - 2 272 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач періодично надає кошти на утримання дітей. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивачем та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального стану відповідача. Доказів того, що за станом здоров`я відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дітей, суду не надано. Суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 6 000 грн. на кожну дитину щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. Поряд з цим, відповідачем не надано доказів непрацездатності, при цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі з урахуванням потреб дітей і можливостей батька, та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменті у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячн она кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дітей керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дітей належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача стягується на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial