Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

06 липня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Приморського районного суду м. Одеси на підставі ухвали від 25 травня 2023 року про передачу справи за територіальною підсудністю надійшла цивільна справа з ЄУН 522/9991/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , органу опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що її син [PERSON] , [INFO] , проживає з нею за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] . Позивач отримує заробітну плату, що дозволяє її дбати про дитину, а також позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Мати та батько дитини мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Оскільки між ними, сторонами по справі, не досягнуто згоди щодо того, з ким із батьків проживатиме їх неповнолітня дитина, з цього питання між сторонами існує спір, позивач вимушена звернутись до суду із вищевказаним позов та просить суд визначити місце проживання сина разом з нею, матір`ю дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 липня 2023 року вказану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А. А. Встановлено, що представник позивача адвокат Пуленко А.Г. у грудні 2022 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття; визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] 20 січня 2023 року на запит Приморського районного суду м.Одеси надійшли відомості з Піщанської селищної ради Вінницької області щодо місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 23 січня 2023 року цивільну справу було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року роз`єднано поєднані в одному провадженні позовні вимоги за заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 25 травня 2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, постановлено передати за підсудністю на розгляд до Піщанського районного суду Вінницької області, що розташований за адресою: Вінницька область, смт Піщанка, вул. Вишнева, 5. Ухвалою суду від 11 липня 2023 року постановлено прийняти до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження, почато по справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник, адвокат Гареєв Є.Ш. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з наведених в позовній заяві підстав та відповідно до висновку органу опіки та піклування, наданого суду, про доцільність проживання малолітнього сина сторін по справі разом з матір`ю дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Левіт В.С. просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач не був запрошений на засідання органу опіки та піклування, де вирішувалось питання визначення місця проживання його дитини, чим був позбавлений права участі у вирішенні спірного питання, в телефонному режимі зі спеціалістом органу опіки та піклування він також не спілкувався; позивачка з невідомих підстав перебуває у квартирі [ADDRESS] , яка належить невідомій особі, яка перебуває за кордоном, тому невідомо, яким чином будуть задоволені інтереси дитини на проживання, коли власник квартири повернеться із-за кордону; працівниками органу опіки та піклування не складався акт огляду місця мешкання відповідача, а тому, з посиланням на відповідну судову практику, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином як учасник електронного суду через електронний кабінет, однак в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування від 12 червня 2023 року, наданий суду представником позивача, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав як обгрунтований та такий, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, спрямований на захист інтересів малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі із 07 грудня 2018 року, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси 17 серпня 2022 року (а.с.7,8). За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14 березня 2019 року (а.с.9). Відповідно до довідки № 31-33981 від 02 березня 2019 року про реєстрацію місця проживання/ перебування фізичної особи на території м.Одеси на а.с.10, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , також за даною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою про реєстрацію місця проживання особи на а.с.11. Відповідно до довідки про доходи №367 від 12 грудня 2022 року [PERSON] працює на посаді провідного інженера з підготовки кадрів АТ "Укрзалізниця" виробничий підрозділ " Пасажирське вагонне депо станції Одеса - Головна" філії "Пасажирська компанія АТ "Укрзалізниця", дана посада є її основним місцем роботи, за яким вона отримує заробітну плату ( а.с.12). Акт обстеження умов проживання на а.с. 23 засвідчує належні умови проживання матері та дитини Загурських по місцю їх реєстрації [ADDRESS] , у квартирі зроблений ремонт, наявна побутова техніка. Відповідно до довідки спортивного клубу на а.с.23 [PERSON] , [INFO] , відвідує спортивний клуб, де батька ніразу не бачили, а в спортивному житті дитини завжди приймає участь тільки мати. Довідкою на а.с.40 Одеського закладу дошкільної освіти " Ясла-садок"№1 від 26 грудня 2022 року №61 стверджується, що [PERSON] , [INFO] , відвідує Одеський ЗДО №1 з 20 грудня 2020 року, за час відвідування дитячого садка у даному закладі працівники батька дитини ніколи не бачили, завжди дитину приводила, забирала та приймала участь у житті групи тільки мати, дитина завжди охайна та вихована, мати привітна та пунктуальна. Відповідно до довідки №002453 від 30 грудня 2022 року [PERSON] в КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" на наркологічному обліку не значиться ( а.с.41). [PERSON] також не має психічних розладів, що підтверджується довідкою від 04 січня 2023 року № 22 на а.с.42. Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується виключно позитивно, виховує двох неповнолітніх дітей, позитивна, чемна, охайна, конфліктів по місцю проживання не має, не вживає алкогольних напоїв та наркотичних речовин - характеристики на а.с. 43-46. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09 травня 2023 року на а.с. 96,97 ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку ( доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 червня 2023 року на а.с. 185-189 щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю стверджується про доцільність проживання дитини разом із матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В частині 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Комплексний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08 вересня 2023 року в справі № 639/3862/20, зазначив, що судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. У своїй постанові від 16.01.2019 по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Орган опіки та піклування висловловив свою позицію щодо дотримання прав та забезпечення інтересів дітей під час розгляду цієї справи та відповідно до висновку органу опіки і піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 червня 2023 року встановлено за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , при цьому враховано якнайкращі інтереси дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги характер спірних правовідносин, враховуючи, що мати офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, має постійне місце проживання, створила сприятливі умови для проживання обох синів, їхнього гармонійного фізичного і психологічного розвитку, і це не вплине на реалізацію батьком своїх прав на участь у вихованні сина [PERSON] , беручи до уваги, що відповідач в свою чергу не зазначив в суді про наявне у нього бажання та можливість приділяти достатньо часу вихованню дитини, аліменти на утримання дитини стягнуті з нього за рішенням суду, з урахуванням висновку органу опіки і піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] слід визначити з матір`ю, що відповідатиме забезпеченню його найкращих інтересів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. А тому, враховуючи, що позивач понесла судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок, їх належить стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи складність даної справи, у відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, беручи до уваги, складність справи, суд приходить до висновку, що складання повного рішення суду слід відкласти не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи з метою забезпечення процесуальних прав та інтересів учасників процесу, вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення в судовому засіданні 12 грудня 2023 року, в якому закінчився розгляд справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved