Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

30 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі - ТОВ «Очаківський райагрохім») (до перейменування - відкрите акціонерне товариство «Очаківський райагрохім» (далі - ВАТ «Очаківський райагрохім»)). Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року вона одержала державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,74 га кадастровий номер 4825182800:01:000:1030 та 3,190 га кадастровий номер 4825182800:01:000:0432 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. В подальшому між нею та ТОВ «Очаківський райагрохім» було укладено договори оренди вказаних вище земельних ділянок, які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Очаківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 24 лютого 2012 року за №482510004001903 та від 08 грудня 2010 року за № 041047800083. Разом із тим, з 2020 року ТОВ «Очаківський райагрохім» належним чином не виконує умови, передбачені п.п. 8, 9, 10 зазначених договорів оренди, а саме, починаючи з 2020 року по теперішній час не сплачує орендну плату. Звернувшись до відповідача з вимогою (претензією) про сплату орендної плати, відповіді вона не одержала. Посилаючись на викладене, позивачка просила розірвати спірні договори оренди земельних ділянок та витребувати земельні ділянки у відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини неявки свого представника не повідомив. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року позивачка [PERSON] одержала державні акти серії ЯА № 062127 та серії ЯА № 062126 на право власності на земельні ділянки площею 0,74 га з кадастровим номером 4825182800:01:000:1030 та площею 3,19 га з кадастровим номером 4825182800:01:000:0432 за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а.с. 11-12). Як вбачається з договорів оренди землі, між [PERSON] та ВАТ (після перейменування ТОВ) «Очаківський райагрохім» було укладено договори оренди земельних ділянок площею 0,74 га та 3,19 га, які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Очаківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 24 лютого 2012 року за №482510004001903 та від 08 грудня 2010 року за № 041047800083 (а.с. 13-14, 17-18). Згідно з п. 8 цих договорів, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3 відсотків від її нормативної грошової оцінки, виходячи з чого розмір орендної плати за рік за цими договорами на момент їх укладання становить: 463 грн. 13 коп. - за договором оренди земельної ділянки площею 0,74 га, та 890 грн. 12 коп. - за договором оренди земельної ділянки площею 3,19 га. Пунктами 9, 10 спірних договорів оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки землі та індексів інфляції внаслідок прояву інфляційних процесів грошової одиниці відповідно до чинного законодавства та орендна плата вноситься один раз на рік, але не пізніше 31 грудня кожного року. 23 жовтня 2023 року позивачкою було направлено претензію на ім`я ТОВ «Очаківський райагрохім» з вимогою здійснити повний розрахунок орендної плати за період з 2020 року (а.с. 21). Відповіді на вказану претензію нею отримано не було. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. За змістом ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, при цьому істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічні норми закріплені Законом України «Про оренду землі», відповідно до ч. 1 ст. 32 якого договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 141 ЗК України в якості підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачені, зокрема, систематична несплата орендної плати. Пунктами 35 спірних договорів оренди землі передбачена можливість їх розірвання в односторонньому порядку за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Враховуючи те, що на суд покладений обов`язок вирішити переданий на його розгляд спір, а також той факт, що відповідач свого процесуального обов`язку доказування у спорі не виконав, суд вважає встановленим, що останнім вказані вище умови договорів не виконано і до теперішнього часу суму орендної плати позивачці не сплачено. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки спірним договором оренди прямо передбачено його розірвання у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп. (а.с. 1-2), а також 8000 грн. - в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується договором № 130 про надання правової допомоги від 10 жовтня 2023 року, ордером на надання правничої допомоги серії ВЕ № 1099164, розрахунком суми гонорару адвоката за надання правової допомоги та квитанцією про сплату адвокатських послуг (а.с. 22-26). На підставі викладеного,

Outcome: approved