Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

05 вересня 2023 року позивач, в інтересах якої діє адвокат Яцишин А.О., звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення попередньої оплати, мотивуючи позов тим, що 20.05.2022 року позивачка замовила у відповідача, виробництво якого розміщено в с. Станція Дунаївці Кам`янець-Подільського району, горіховий модульний паркет відповідно до показаного зразка завідувачем виробництвом заводу на загальну суму 28\~774,79 грн. А позивачка проплатила аванс в сумі 15\~000 грн. 02.06.2022 року позивачка перерахувала решту суми 13774,79 грн. за домовленістю на банківську картку директора ТОВ «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» [PERSON] . Згідно усної домовленості товар одразу мав бути запакований і зберігатись до дати відгрузки на складі, який розташований в с. Станція Дунаївці. Отримавши товар, 09.03.2023 року позивачка не отримала жодного документу на товар, що підтверджують якість і безпеку товару, технічних характеристик, гарантійний талон та інше. Оглянувши паркет, позивачка виявила, що товар не відповідає зразку і просила замінити його чи повернути кошти в сумі 29\~774,79 грн. 20.03.2023 року позивачка запросила фахівця по укладенню паркету і тоді було виявлено, що даний товар має дефект, тому фахівець відмовився його укладати, про що було повідомлено директора фірми [PERSON] . Також, позивачка, направляла відповідачу заяву-претензію від 23.03.2023 року про організацію проведення експертизи продукції. Представником позивача направлявся адвокатський запит щодо надання інформації та підтверджуючих первинних бухгалтерських документів про отримання [PERSON] модульного паркету. Проте, відповідач не відреагував жодним чином і з моменту виникнення заборгованості по момент звернення до суду із даним позовом індекс інфляції становить 104,75 % і тому сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції становить 30140,96 грн. та 3 % річних становлять 428,07 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму заборгованості. Ухвалою судді від 11 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Клопотання про витребування доказів просив залишити без розгляду. Представник відповідача ТОВ «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомленим у встановленому законом порядку, у відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подав, як і не подав відзиву на позов. Тому, суд за згодою позивача та на підставі ст. 223 ч. 4 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2022 року ТОВ «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» отримало 20.05.2022 року від фізичної особи [PERSON] передплату за виготовлення паркету в сумі 15\~000 грн., про що представником ТОВ «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» було складено розписку. 02.06.2022 року позивачем було перераховано [PERSON] 13\~774,79 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. 23.03.2023 року [PERSON] направила директору ТОВ «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» Марчуку К.О. заяву-претензію про організацію у трьохденний термін з дня отримання письмової заяви-претензії проведення експертизи продукції та направити позивачу заключення експертизи. 21.07.2023 року представником позивача було направлено директору «Фірма Зеніт-Сервіс плюс» адвокатський запит про надання первинних бухгалтерських документів про отримання [PERSON] модульного паркету, за який вона сплатила кошти. Доказів передачі товару відповідно до замовлення у власність позивача або повернення попередньої оплати відповідачем не надано. Таким чином, виходячи з установленої судом обставини доведеності факту отримання відповідачем від позивача грошових коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі\~№918/631/19\~вказано, що\~попередня оплата\~- це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. Згідно зі\~статтею 678 ЦК України\~покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Пунктом 12 частини першої\~статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів"\~визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно зі\~статтею 673 ЦК України\~продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 625 ЦК України, на які посилався позивач в обґрунтування свого позову про стягнення коштів за тривале неповернення безпідставно набутого майна, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційні витрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних на підставі\~ст. 625 ЦК України\~підлягають частковому задоволенню. Так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 % річних за період з 09.03.2023 року по 05.09.2023 року в розмірі 428,07 грн. (28774,79*3/100%/365*181). Щодо розрахунку інфляційних втрат позивача, то судом встановлено, що у позовній заяві ним зроблено невірний її розрахунок, а саме інфляційні втрати становлять 281,21 грн. (28774,79 грн. * (101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% = 100,977%)/100% - 28774,79 грн.) Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв`язку з розглядом цієї справи пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1035,5 гривень.

Outcome: partial