Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник посилається на те, що з січня 2018 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки і не ведуть спільного господарства. Позивачка та відповідач кожен живуть самостійним життям та не турбуються один про одного. Шлюбні відносини не склалися через втрату взаєморозуміння та відчуття любові і поваги, тобто через відсутність моральних основ шлюбу. Позивач не підтримує зв`язку з відповідачем, не має інформації щодо місця проживання відповідача. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2016 року Куликівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 19. У зв`язку з тим, що відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та їй не відоме місце проживання (перебування) відповідача, їй навіть не відомо, чи він взагалі, будучи громадянином Нігерії, знаходиться на території України, тому вона позбавлена можливості разом з відповідачем звернутись до відділу РАЦС для подачі заяви про розірвання шлюбу і змушена звертатись до суду, оскільки розірвати шлюб у позасудовому порядку неможливо. Ухвалою судді від 05.10.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Після усунення недоліків ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22 вересня 2016 року Куликівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 19. Відповідач [PERSON] на час укладання шлюбу був громадянином Нігерії, іншої інформації матеріали справи не містять (зворотній бік а.с. 22, а.с. 25). Від даного шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Враховуючи той факт, що останнє спільне місце проживання подружжя - [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду за нормами національного законодавства України. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення у даній справі. На підставі викладеного, згідно з ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved