Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. Наприкінці червня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 11 листопада 2011 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2021 року шлюб між ними був розірваний. 20 травня 2011 року, тобто за кілька місяців до реєстрації шлюбу, [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків. За час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] на вказаній земельній ділянці побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. 10 квітня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 131,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, який розташовується за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок побудований під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю. Незважаючи на це, [PERSON] здійснила поділ земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, на дві окремі земельні ділянки площею по 0,0600 га. В подальшому, [PERSON] відчужила на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0038 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташовується в [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці розташовується частина садиби, яка є невід`ємною частиною житлового будинку [ADDRESS] , а саме гараж літера «Б». [PERSON] здійснила реконструкцію цієї господарської будівлі та зареєструвала за собою право власності як нову забудову за адресою: [ADDRESS] . У такий спосіб відповідачі позбавили [PERSON] права на нерухоме майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та розпорядились земельною ділянкою без згоди іншого співвласника. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , до складу якого входить: житловий будинок літера «А-ІІ», гараж «Б», огорожа «№1-№4», колонка питна «К», та частину земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Крім цього, [PERSON] просив визнати незаконними поділ земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків в результаті якого утворились дві земельні ділянки по 0,0600 га відповідно з кадастровими номерами 3220884001:01:052:0137 та 3220884001:01:052:0138 по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки площею по 0,0600 га з кадастровими номерами 3220884001:01:052:0137 та 3220884001:01:052:0138 по [ADDRESS] та [ADDRESS] на ім`я [PERSON] про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено записи про право: №38673335 від 09 жовтня 2020 року та №38672830 від 09 жовтня 2020 року. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138 по [ADDRESS] , укладений 24 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., зареєстрований в реєстрі №586. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.105-106). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання позивача про його допит в якості свідка, а також про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.191-193). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача [PERSON] було виключено з обсягу дослідження доказів допит позивача в якості свідка (т.1 а.с.208-209). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2023 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.211). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача [PERSON] було виключено з обсягу дослідження доказів допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також залишено без розгляду клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.57-59). 3. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] вказав на необґрунтованість пред`явленого позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. також не з`явилась у судове засідання та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надала. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 20 травня 2011 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А., зареєстрованого в реєстрі за №922 (т.1 а.с.24-25). 11 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (т.1 а.с.21). [PERSON] подала до Департаменту ДАБІ у Київській області повідомлення про початок будівництва житлового будинку та господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.36-37). 06 квітня 2017 року [PERSON] подала до Департаменту ДАБІ у Київській області декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку та господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.38-40). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було побудовано в 2017 році та складається з житлового будинку «А-ІІ», гаражу «Б», огорожі «№1-№4», хвіртки «№2», воріт «№3», колонки питної «К» (т.1 а.с.30-35). 14 квітня 2017 року державний реєстратор КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Ю.С. прийняла рішення №34787483 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №257031615 від 18 травня 2021 року (т.1 а.с.41-42). Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №257031615 від 18 травня 2021 року (т.1 а.с.41-42) вбачається, що спірне домоволодіння розташовується на земельній ділянці площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці). На підставі заяви [PERSON] від 06 жовтня 2020 року (т.1 а.с.57) земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , була поділена на дві земельні ділянки площею по 0,0600 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0137 та з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . 24 жовтня 2020 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №586 (т.1 а.с.87-89), яким [PERSON] відчужила на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,060 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В. №54755873 від 24 жовтня 2020 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (т.1 а.с.90). Після набуття права власності на земельну ділянку, [PERSON] подала до Департаменту ДАБІ у Київській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку та господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.92). В подальшому за заявою [PERSON] був виготовлений та виданий будівельний паспорт на будівництво житлового будинку садибного типу, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , забудовником якого є [PERSON] (т.2 а.с.4-21). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.86) за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок літера «А1» з господарським будівлями та спорудами: огорожа «№1», хвіртка «№2», ворота «№3», септик «№4», скважина «№5», який розташовується на земельній ділянці площею 0,060 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138 по [ADDRESS] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2021 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1 а.с.22-23). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Згідно з п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної\~власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60\~СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.13\~ст.79-1\~ЗК України\~земельна ділянка\~припиняє існування\~як об`єкт\~цивільних прав,\~а її\~державна реєстрація\~скасовується в\~разі поділу або об`єднання земельних ділянок. Згідно з ч.1 ст.120, ч.1 ст.377 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 5.2. норми процесуального права. За змістом абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно з\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.2 ст.89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту будівельного паспорту, повідомлення про початок будівництва житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами, декларації про готовність домоволодіння до експлуатації, а також технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що вони були оформлені на ім`я [PERSON] . Вказані письмові докази підтверджують ту обставину, що спірне домоволодіння було побудовано в період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. [PERSON] не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили б про те, що вказаний об`єкт нерухомого майна був збудований з її особисті грошові кошти. Тому спірне домоволодіння належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної\~сумісної власності в рівних частках. З огляду на це, за [PERSON] слід визнати право власності на частку домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлового будинку «А-ІІ», гаражу «Б», огорожі «№1-№4», колонки питної «К». Встановлено, що земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була набута у власність [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON] , а тому в силу вимог п.1 ч.1 ст.57 СК України є особистою приватною власністю [PERSON] . Реалізуючи свої правомочності як власника земельної ділянки [PERSON] здійснила поділ цього об`єкта нерухомого майна на дві окремі самостійні земельні ділянки. Такий поділ не є розпорядженням земельної ділянки в результаті чого не відбувається перехід права власності від [PERSON] до інших осіб, а тому такі дії не потребують отримання згоди [PERSON] в порядку ст.65 СК України на яку безпідставно посилається позивач. Зважаючи на те, що земельна ділянка, площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030, належала [PERSON] на праві особистої приватної власності, положення ст.120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не передбачають перехід права спільної сумісної власності позивача на вказану земельну ділянку у разі завершення будівництва на ній житлового будинку, який є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, оскільки зміст положення вказаних вище норм передбачають набуття особою права на частку в земельній ділянці при набутті права на частку в житловому будинку з одночасним припинення такого права на частку в як в земельній ділянці так і в житловому будинку в особи, яка таке право відчужила (передала). Тому, зміст ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України не поширюються на правовідносини з набуття права спільної сумісної власності в набувача, при якій не відбувається перехід на частку в майні з одночасним припиненням права на таку частку у відчужувача. Аналогічні висновки знайшли своє втілення в правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08 квітня 2018 року у справі №200/3026/17-ц відповідно до якої, «…лише при виділі чи поділі цього домоволодіння, до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні…». Тому, суд вважає, що в момент завершення будівництва житлового будинку сторонами в 2017 році, позивач не набув права спільної сумісної власності на земельну ділянку. За таких обставин, [PERSON] мала право на відчуження в результаті поділу земельної ділянки, площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030, яка належала їй на праві особистої приватної власності, в момент такого відчуження, новоутворену земельну ділянку, площею 0,060 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138 у власність [PERSON] на підставі відповідного договору купівлі-продажу. З цих міркувань суд відхиляє доводи позивача про порушення його права на частку у спільному майні подружжя шляхом відчуження [PERSON] вищевказаної земельної ділянки на користь [PERSON] . Також, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем та його представниками не надано до суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що частина господарських будівель, які в комплексі з житловим будинком, складають єдине домоволодіння, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , зокрема гараж з літерою «Б», знаходилися на земельній ділянці з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138, яка розташовується за адресою: [ADDRESS] , в момент її відчуження на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] . Від заявлених клопотань про допит свідків та призначення судової будівельно-технічної експертизи, поданих на підтвердження обставин відчуження [PERSON] земельної ділянки з надвірними господарськими будівлями та спорудами, позивач відмовився, що є його безумовним правом на подання чи відмову у поданні доказів на підтвердження обставин, що містяться у позові. З досліджених належним чином звірених копій документів, наданих приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Сидоренко Ю.В., що були підставою для посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 24 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №586 (т.1 а.с.138-186), встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138, яка розташовується за адресою: [ADDRESS] , була вільною від забудов. Вказані обставини знайшли своє відображення в п.7 спірного договору купівлі-продажу. Крім цього, згідно з будівельним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] (т.2 а.с.4-21), повідомленням про початок будівництва житлового будинку та господарчих будівель на земельній ділянці з кадастровим номером 3220884001:01:052:0138 (т.1 а.с.92-93) вбачається, що [PERSON] здійснено нове будівництво житлового будинку в 2021 році на земельній ділянці, яка була вільна від будь-яких забудов. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, судом не встановлено правових підстав для визнання незаконним поділу земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Тому вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, які були утворені внаслідок такого поділу, а також визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Сидоренко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №586, а також про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, не підлягають задоволенню, з огляду на їх похідний характер. Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що внаслідок поділу земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , припинила існування як об`єкт цивільного права з скасуванням відповідного кадастрового номера та відомостей про цю ділянку в Державному земельному кадастрі. Такі висновки суду ґрунтуються на положенні ч.13 ст.79-1 ЗК України, згідно із яким, земельна ділянка припиняє існувати як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок. Тобто, земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом поділу утворено дві земельні ділянки. Тому, саме по собі визнання незаконним поділу та скасування державної реєстрації прав на новостворені земельні ділянки не свідчитиме про відновлення земельної ділянки з визначеною площею, межами, місцем розташуванням та кадастровим номером, що відповідало б земельній ділянці\~площею 0,1200\~га з\~кадастровим номером\~3220884001:01:052:0030. Об`єктивно відбулася зміна меж земельної ділянки та її площі, а тому припинилось існування цієї земельної ділянки у дійсних межах. Вказана обставина унеможливлює визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки площею 0,1200 га з кадастровим номером 3220884001:01:052:0030 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій від 09 червня 2022 року (т.1 а.с.1,2) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 6085 гривень 91 копійки (3969,60+2116,31). Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме в частині вимоги майнового характеру про визнання права власності на частину спірного домоволодіння вартість якого становить 170960 гривень. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1709 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial