Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він 01.03.2012 року був прийнятий на роботу у КП «Вогник» Токівської сільської ради на посаду директора, а 24.06.2019 року звільнений з займаної посади за власним бажанням. На день припинення трудових відносин за комунальним підприємством «Вогник» рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій позивачу заробітній платі. Дана заборгованість на момент звільнення складала 53123, 76 грн.. Так з моменту звільнення по теперішній час позивачу було виплачено суму приблизно 6 000 тис. грн., але повний розрахунок не проведено. Станом на момент звільнення дане підприємство КП «Вогник» не виплатив в повному обсязі заробітну плату, та має заборгованість перед позивачем у сумі 47 123, 76 грн. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , 01.03.2012 року був прийнятий на роботу у КП «Вогник» Токівської сільської ради на посаду директора (розпорядження № 08-3 від 01.03.2012 р.). 24.06.2019 року розпорядженням № 48 -к від 21.06.2019 року [PERSON] звільнено з займаної посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Таким чином [PERSON] перебував в трудових відносинах з КП «Вогник» в період часу з 01.03.2012р. по 24.06.2019р.. На день припинення трудових відносин за комунальним підприємством «Вогник» рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій позивачу заробітній платі. Дана заборгованість на момент звільнення складала 53123, 76 грн., що підтверджується розрахунком КП «Вогник». Як вказує позивач, з моменту звільнення йому було виплачено суму приблизно 6 000 тис. грн., але повний розрахунок не проведено. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 05 вересня 2023р. витребувано від Комунального підприємства "Вогник" довідку про нараховану суму, належну працівникові [PERSON] при звільненні з Комунального підприємства «Вогник» та довідку про розмір середнього заробітку за час роботи [PERSON] на підприємстві КП «Вогник». Разом з тим, вказана ухвала виконана Підприємством КП «Вогник» не була. Відповідно до ч.1,2 ст.233\~Кодексу законів\~про працю\~України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст.94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно положень статті 115\~КЗпП України та статті 24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1 ст.47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі викладеного, зважаючи на те, що на момент звільнення [PERSON] йому не було виплачено КП «Вогником» заробітну плату, беручи до уваги те, що відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved