Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом у Дубенський міськрайонний суд, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 10\~000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2007 року виконавчим комітетом Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №4. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сумісне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на життя та обов`язки. Вони спільно не проживають. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Просить шлюб розірвати. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не надавав кошти на потреби сім`ї, в тому числі на дитину, вважає за доцільне одночасно вирішити питання щодо стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та уточнила вимоги щодо стягнення аліментів, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн щомісячно. Відповідач у судовому засіданні уточнений позов визнав у повному обсязі. Також просить не стягувати з нього судовий збір, так як він є учасником бойових дій. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення Дослідивши матеріали справи та докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2007 року виконавчим комітетом Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №4, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про народження серії [NUMBER] його батьками вказані сторони по справі (а.с.11). Згідно з ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється\~внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення\~ст.111 СК України, суд не вбачає. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Частиною 1\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~та п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приймає визнання позовної вимоги про стягнення аліментів відповідачем, робить висновок, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно відповідатиме інтересам дитини, зможе покрити витрати на його утримання. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~ Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а відтак наявні підстави для повернення останній із державного бюджету 1073,60 грн. сплаченого позивачкою судового збору. Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1\~ст.5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. За таких обставин, оскільки і позивачка і відповідача у справі звільнені від сплати судового збору, сплату такого необхідно віднести за рахунок держави. З огляду на перебування головуючого судді Панчука М.В. на навчанні у НШСУ з 04.12.2023 по 08.12.2023, повне судове рішення виготовлено 11.12.2023, в перший робочий день.

Outcome: approved