Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначає, що між сторонами 23 травня 2003 року зареєстрований шлюб у Міському ВРАГС управління юстиції Вінницької області, актовий запис №726. Наразі позивач звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Син є повнолітньою особою та навчається у Вінницькому національному технічному університеті на 3 курсі факультету інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії, на денній формі навчання (термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року). Син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утримані, а також потребує коштів на проїзд, навчання, харчування, одяг, канцелярські приладдя, які позивач оцінює в розмірі 12 000,00 грн на місяць. Натомість, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча таку можливість має, оскільки є здоровою, самозайнятою особою та отримує стабільний дохід. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі в розмірі 6000,00 грн, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, однак надав заяву про визнання позову та зазначив, що він не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , просить розгляд справи проводити у його відсутність та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 травня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис 726 ( копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 травня 2003 року (а.с.7). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 2003 року (а.с.8). Позивачка з сином проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою ОСББ «Антонова 52» від 25 жовтня 2023 року (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та є студентом 3 курсу факультету інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії Вінницького національного технічного університету, навчається на бюджетної формі (термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року), що підтверджується довідкою Вінницького національного технічного університету №324 від 23 жовтня 2023 року (а.с.11). Відповідач [PERSON] доказів про надання допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, не надав. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів не має, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав, однак не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі, визначеному позивачем. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню сина, а також те, що відповідач доказів надання допомоги синові чи неможливості його утримувати суду не надав та позов визнав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає можливим прийняти визнання позову та встановити аліменти в розмірі в розмірі 6000,00 грн щомісячно. Обставин, які б свідчили про неможливість прийняття судом визнання відповідачем позову, матеріали справи не містять. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 25 жовтня 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з урахуванням ст.142 ЦПК України. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також те, що позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 536,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved