Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 22.02.1997 вони зареєстрували шлюб, від якого у них немає неповнолітніх дітей. Спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, поваги, довіри та різні характери. Вказав, що подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Тому просить розірвати шлюб. 03.11.2023 позивач подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. 01.12.2023 відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідна. Згідно із ч.5\~ст.279\~ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №64 (а.с.7). Від спільного подружнього життя у сторін немає неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Виходячи з\~обставин справи,\~ умов\~проживання сторін\~та взаємовідносин\~у шлюбі,\~небажання позивача\~продовжувати шлюб,\~суд приходить\~до висновку,\~що сім`я\~сторін \~поновлена бути\~не може,\~а тому\~ шлюб між ними слід розірвати. За клопотанням\~позивача не\~стягувати з\~відповідачки у користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved