Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, про визнання виконавчого напису такими, що не підлягають виконанню, звернувся адвокат Тодирець Андрій Олександрович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., було вчинено виконавчий напис №16857 про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору 002-15531-200813 від 20.08.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Представник позивача зазначає, що заборгованість по кредитному договору є спірною, виконавчий напис було вчинено з порушенням строків, оскільки з дня виникнення заборгованості минуло 7 років, виконавчий напис було вчинено на підставі документу, що не був нотаріально посвідченим. На підставі викладеного представник позивача просить визнати виконавчий напис № 16857 від 15.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 07 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо позову. Також ухвалою суду від 07 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи за виконавчим написом від 15.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 16857; Київського нотаріального архіву належним чином засвідченні копії матеріалів нотаріальної справи на підставі яких Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., було видано виконавчий напис від 15.06.2021 року № 16857 про стягнення з [PERSON] , на користь правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором 002-15531-200813 від 20.08.2013 року укладеним з ПАТ «Дельта Банк» (а.с.35). На виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду 26.07.2023 року (вх. № 20791) від Київського державного нотаріального архіву надійшов лист згідно якого зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. передала на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архів за період з 2008 року по 2020 р.(а.с.42). Чергове судове засідання у справі призначено на 05 грудня 2023 року, сторони до суду не з`явились. Представник позивача адвокат Тодирець Андрій Олександрович звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що сторона позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та що у справі достатньо документів на підтвердження обставин справи, зазначив, що ухвала суду про витребування доказів виконана, а відтак просить провести судове засідання та вирішити позовні вимоги за наявними доказами в матеріалах справи (а.с.61). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.59) в судове засідання не з`явися, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався, відзиву на позовну заяву або обґрунтованих заперечень щодо позовних вимог не надав. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторович про час та місце слухання справи повідомлені, до суду не з`явились, з будь-якими заявами на адресу суду не звертались (а.с.58;60). З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся з заявою про слухання справи за його відсутності, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження обставин позову, документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. У позовній заяві представник позивача посилається на порушення нотаріусом вимог щодо вчинення виконавчого напису, а саме ст.ст. 34, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з викладеним просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Судом досліджується копія виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 16857 вчиненого 15.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за яким звернуто стягнення з [PERSON] , як боржником за кредитним договором № 002-15531-200813 від 20.08.2013 року, укладеним з АТ «Дельта Банк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами є ТОВ «КУА «ПРІМОКОЛЕКТ КАПІТАЛ», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимог від 01.06.2021 року є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Строк платежу за кредитним договором № 002-15531-200813 від 20.08.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.12.2016 року по 01.06.2021 року. сума заборгованості становить 24\~928, 85 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 14\~949, 15 гривень, простроченої заборгованості по не сплаченим відсоткам 9\~979, 70 гривень (а.с.21). Також, згідно виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 16149 від 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Данич Оксана Федорівна зазначено, що виконавчий напис вчинено на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172. Так, на підставі вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркою В.В., відкрито виконавче провадження ВП № 68688395 від 17.02.2022 року, згідно якого постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість у загальному розмірі: 26\~128, 62 гривні за виконавчим написом № 16857 (а.с.22). Щодо кредитного договору на підставі якого було встановлено розмір заборгованості тощо судом досліджено Заяву № 002-15531-200813 від 20.08.2013р. згідно якої [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі: 15\~000 гривень. Строк кредитної лінії 364 календарних дні (а.с.20). Даний договір нотаріально не посвідчений. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягає виконанню, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(далі Порядок). Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. До того ж, згідно розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172) «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, об`єктом дослідження нотаріусом при вчиненні виконавчого напису є кредитний договір та виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто, дана виписка щодо боргу та строку його погашення, надається саме стягувачем - стороною кредитного договору. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р., а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Тобто, під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., керувалась законодавством визнаним нечинним, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». «…Якщо спірні виконавчі написи вчинені нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Саме такі висновки викладені в постанові ВП Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс2). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Данич Оксана Федорівна та зареєстровані за № 16857 від 15.06.2021 року, як такий, що вчинений з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі: 1\~073, 60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved