Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Зміст позовних вимог. Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Громадської організації «Екологічна безпека Київщини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп», у якій просив суд: - усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною радою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду, що розташовані на території смт. Козин, Обухівського району, Київської області, шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: № 60583288 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,249 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0062; № 60583340 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,233 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0066; № 60583325 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2224 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0069; № 60583304 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2238 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0068; № 60582563 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2258 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0060; № 58692888 від 11.06.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2291 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0067; № 60583274 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2376 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0061; № 60583335 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,23 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0063; № 60583118 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,23 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0059; № 60582821 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5211 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0065; № 60582902 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2921 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0071; № 60583332 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2927 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0064; № 60583317 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2918 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0070; № 60583154 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0078; № 59272256 від 14.07.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2501 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0077; № 60582978 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0076; № 59333887 від 19.07.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2432 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0075; № 59829796 від 13.08.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2198 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0074; № 60583348 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1987 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0073; № 60583039 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1529 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0127; № 60583216 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,112 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0132; № 60582463 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0393 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0123; № 60583298 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1225 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0130; № 60583343 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1258 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0129; № 60583191 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,122 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0131; № 60583263 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1317 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0128; № 60583252 від 24.09.2021 з одночасним припиненням права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0981 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0122. - усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною радою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами: 3223155400:03:028:0062 та 3223155400:03:028:0061, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0066 та 3223155400:03:028:0063, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0069 та 3223155400:03:028:0064, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0068 та 3223155400:03:028:0070, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0060 та 3223155400:03:028:0123, шляхом їх повернення від [PERSON] , 3223155400:03:028:0067, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0059, 3223155400:03:028:0075 та 3223155400:03:028:0078, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0065, 3223155400:03:028:0071 та 3223155400:03:028:0076, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0077, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0074, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0073 та 3223155400:03:028:0129, - шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0127, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0132 та 3223155400:03:028:0131, шляхом їх повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0130, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0128, шляхом її повернення від [PERSON] ; 3223155400:03:028:0122, шляхом її повернення від [PERSON] , - на користь Козинської територіальної громади в особі Козинської селищної ради. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Київською обласною прокуратурою за результатами аналізу додержання вимог земельного законодавства на території смт. Козин Обухівського району виявлено порушення вимог земельного законодавства при відведенні у власність земельних ділянок водного фонду. Так, спірні земельні ділянки знаходяться в межах 100-метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро, у зв`язку з чим набуття відповідачами їх у користування, а потім у власність з метою здійснення житлової забудови суперечить вимогам статей 60, 61 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України; спірні земельні ділянки передавались в оренду у зв`язку із набуттям ТОВ «РЕЙНІР БІЗНЕС ГРУП» права власності на об`єкти незавершеного будівництва, без проведення аукціону, що суперечить ст.ст. 127, 134 ЗК України, оскільки об`єкт незавершеного будівництва, до моменту завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію, за своєю правовою природою не є нерухомим майном, а лише сукупністю будівельних матеріалів; площа земельних ділянок, які передавались в оренду для завершення будівництва та подальшого обслуговування нерухомого майна значно перевищувала площу об`єктів незавершеного будівництва; продаж земельних ділянок здійснено Козинською селищною радою за ціною, значно меншою за реальну ринкову вартість спірних земельних ділянок, а тому заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з вказаний позовом. Зміст заперечень відповідачів проти позову. 27.06.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Лукашенка Є.О. надійшов відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечень представник зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази звернення прокурора до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Козинської селищної ради про намір прокурора представляти їх інтереси, а також відсутні будь-які докази неналежного виконання ними своїх повноважень, у зв`язку з чим відсутнє підтвердження прокурором підстав представництва держави у даному спорі. Також, представник відповідача заперечує щодо віднесення спірних земельних ділянок до земель водного фонду, на яких заборонено будівництво, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] придбав у ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» земельну ділянку на підставу договору купівлі-продажу. Те, що громадські інтереси та інтереси держави дотримані під час громадських слухань підтверджуються Детальним планом забудови території смт. Козин Обухівського району, Київської області, внесення змін по вул. Старокостянтинівська (в частині землекористування ТОВ «Сімінвест», витягом № 4/16-04 з протоколу № 4/16 засідання архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації, витягом № 1 з протоколу громадських зборів з обговорення містобудівної документації від 15.01.2015 року, рішенням № 12 від 25.05.2016 року «Про затвердження містобудівної документації «Детальним планом території смт. Козин Обухівського району Київської області (частини населеного пункту», внесення змін по вул. Староконстянтинівська (в частині користування ТОВ «Сімінвест». Також зазначив, що у газеті «Обухівський край» в номерах № 10 від 05.02.2016 року, № 40 від 31.05.2016 року, № 61 від 28.08.2015 року публікувались повідомлення про проведення громадських слухань з обговорення проектів детального плану. В пояснювальній записці до детального плану зазначено, що територія яка забудовується є штучним островом. Прибережна захисна смуга згідно Детального плану складає 25 метрів, тому висновки позивача про те, що прибережна водозахисна смуга складає ширину 100 метрів не ґрунтується на містобудівній документації, а лист Інституту водних проблем та меліорації «Щодо статусу водних об`єктів» від 29.11.2019 року № 835/06 в частині визначення прибережної смуги в 100 метрів та віднесення штучного острова до категорії природних островів не базується на детальному плані, у ньому не досліджується [PERSON] план забудови території, а тому такий лист не може бути доказом. Детальний план забудови території, що затверджений рішенням Козинської селищної ради № 12 від 25.05.2016 року є чинним та допускає забудову спірних земельних ділянок. Також, представник відповідача зазначив, що ринкова ціна, зазначена у договорах купівлі-продажу, за якою здійснене відчуження земельних ділянок, була визначена суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Перша земельна агенція», і позивачем не надано пояснення, чому суд має надавати перевагу одному висновку суб`єкта оціночної діяльності перед іншим. Відповідно до ст. 204 правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки не заявлено вимоги щодо визнання договір купівлі-продажу недійсними. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 15.07.2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Навроцького Д.М. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечення проти позову обґрунтовано тим, що позивачем не доведено необхідності у зверненні до суду для захисту інтересів держави, а дана позовна заява подана не з метою захисту інтересів держави, а є прямим втручанням прокуратури в право власності фізичних осіб та господарської діяльності, оскільки позовна заява подана поза межами повноважень, визначених ЗУ «Про прокуратуру», без дотримання підстав для представництва та захисту інтересів держави. Вважає, що позовна заява подана в інтересах держави в особі Козинської селищної ради, яка на думку позивача у даних правовідносинах є компетентним органом держави у спірних правовідносинах та який на думку позивача здійснює цей захист неналежно. Позивач помилково вказав саме Козинську селищну раду, оскільки до їх компетенції не належить здійснення функцій захисту інтересів держави у сфері земельних відносин. З позовної заяви вбачається, що Козинська селищна рада є суб`єктом за захистом прав та інтересів якого прокуратура звернулась до суду, але позивач помилково вважав, що саме цей орган має повноваження для звернення до суду щодо скасування прийнятих них рішень, а не інші державні органи. Також посилається на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки спірні земельні ділянки не відносяться до земель водного фонду, а тому звернення до суду з негаторним позовом є неналежним та неефективним способом захисту. Відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, а тому поведінка покупця (відповідача) при набутті права власності на земельну ділянку є законною, у зв`язку з чим вважає вимогу про витребування земельних ділянок у нього як добросовісного набувача втручанням у право на мирне володіння майном. 06.01.2023 року на адресу суд від ТОВ «РЕЙНІР БІЗНЕС ГРУП» надійшли письмові пояснення, у яких представник посилаючись на законність набуття права власності на спірні земельні ділянки, законність забудови, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 15.02.2023 року від третьої особи ГО «Екологічна безпека Київщини» надійшли письмові пояснення, у яких представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03.05.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.05.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 06.06.2022 року на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2022 року позивачем подано матеріали щодо усунення недоліків позовної заяви, недоліки позовної заяви усунуто, ухвалою суду від 06.06.2023 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.07.2023 року задоволено заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову, накладено арешт на спірні земельні ділянки. Ухвалою суду від 06.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Зінченка О.В., про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 06.09.2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Зінченка О.В., щодо продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та доказів у справі. Також, ухвалою суду від 06.09.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 17.10.2023 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Курінного С.О. щодо продовження процесуального строку на усунення недоліків. 01.06.2022 року на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2022 року позивачем подано матеріали щодо усунення недоліків позовної заяви, недоліки позовної заяви усунуто, ухвалою суду від 03.11.2023 року призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.12.2022 року до участі у цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено ГО «Екологічна безпека Київщини» та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп». Ухвалою суду від 23.12.2022 року задоволено заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачам та будь-яким іншим особам проведення будь-яких підготовчих та будівельних робіт на спірних земельних ділянках. 15.02.2023 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Навроцького Д.М. про зупинення провадження у справі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.03.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури Ткаленка Олега Валерійовича про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Зінченко О.В. щодо задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представники третьої особи ГО «Екологічна безпека Київщини» Шпарик Ю.М., Новікова Ю.О. просили суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» - адвокат Лукашенко Є.О. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях ТОВ «Рейнір Бізнес Груп». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Інші сторони у судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини. Судом встановлено, що Козинською селищною радою 10.04.2019 року прийнято рішення №15 «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» земельної ділянки в оренду для будівництва рекреаційно-житлового комплексу», яким, беручи до уваги, що на даній земельній ділянці розташовані об`єкти незавершеного будівництва, які належать ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», що дозволяє передати у користування на умовах оренди без проведення земельних торгів (аукціону) на позаконкурсній основі, а також з метою належної адресації землеволодінь вирішено присвоїти земельній ділянці площею 40,8895 га кадастровий номер 3223155400:03:028:0039 поштову адресу: [ADDRESS] ; вирішено передати в оренду вказану земельну ділянку ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» строком на 49 років, встановити річну орендну плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки, а селищному голові [PERSON] доручити укласти з ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» договір оренди зазначеної земельної ділянки, який підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі вказаного рішення, 11.04.2019 року між Козинською селищною радою (орендодавець) та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає земельну ділянку площею 40,8895 га, яка виділена в натурі, категорія земель - землі рекреаційного призначення; цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, вид використання - для будівництва рекреаційно-житлового комплексу, склад угідь - землі, які використовуються для відпочинку та оздоровлення, кадастровий номер 3223155400:03:028:0039 (пункт 1.1). На земельній ділянці розташовані об`єкти незавершеного будівництва, які належать орендарю на підставі договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва, посвідчених приватним нотаріусом Зимою Н.Ф. 09.04.2019 за №№ 1336, 1337, 1338, 1339, 1340, 1341, 1342, 1343, 1344, 1345, 1346, 1347, 1348, 1349, 1350, 1351 (пункт 1.5). Договір укладено на 49 років (пункт 2.1). Річна орендна плата встановлюється у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки, визначеної у році, у якому укладається договір оренди (пункт 3.2). Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.04.2019 №НВ-0003002612019, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені порядком ведення Державного земельного кадастру, зареєстровані, а саме: прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах - 5,4248 га, прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах - 5,3367 га (пункт 4.1). Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Мельник М.В. за реєстровим номером №932. 11.04.2019 року між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки. У подальшому, рішенням Козинської селищної ради від 17.05.2019 року № 21 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки Козинської селищної ради, що перебуває в користуванні на умовах оренди ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (для будівництва рекреаційно-житлового комплексу) за адресою: [ADDRESS] , затверджено технічну документацію та поділено орендовану земельну ділянку площею 40,8895 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0039 на земельні ділянки площами: 3,2651 га, 1,3319 га, 0,0948 га, 0,2159 га, 0,7678 га, 2,0128 га, 8,2994 га, 3,0058 га, 3,5135 га, 4,1132 га, 2,7779 га, 3,4784 га, 1,8539 га, 3,8973 га, 2,2618 га. На підставі даного рішення, між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» 23.05.2019 року укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.04.2019 та визначено об`єктами оренди за договором наступні ділянки: площею 3,4784 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0042; площею 1,8539 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0043; площею 2,7779 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0044; площею 2,2618 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0045; площею 4,1132 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0046; площею 3,0058 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0047; площею 8,2994 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0048; площею 3,8973 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0049; площею 3,5135 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0050; площею 2,0128 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0051; площею 0,7678 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0052; площею 0,2159 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0053; площею 0,0948 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0054; площею 3,2651 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0055; площею 1,3319 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0056. У подальшому, Козинською селищною радою на підставі договорів купівлі-продажу відчужено на користь ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» ряд вказаних вище земельних ділянок. Так, 05.11.2019 на підставі рішень Козинської селищної ради від 01.11.2019 року № 7 та № 5 між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042 та 3223155400:03:028:0044. Також, 16.04.2021 року між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», на підставі рішення Козинської селищної ради від 24.03.2021 № 47 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:028:0055. За умовами п. 1.3 усіх вказаних договорів купівлі-продажу на земельних ділянках, які відчужуються розташовані об`єкти незавершеного будівництва, що належать покупцеві (ТОВ «Рейнір Бізнес Груп»). У подальшому, на підставі заяв власника земельних ділянок ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» упродовж 2020-2021 років за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:028:0042 утворено 13 нових земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0062, 3223155400:03:028:0066, 3223155400:03:028:0069, 3223155400:03:028:0068, 3223155400:03:028:0060, 3223155400:03:028:0067, 3223155400:03:028:0061, 3223155400:03:028:0063, 3223155400:03:028:0059, 3223155400:03:028:0065, 3223155400:03:028:0071, 3223155400:03:028:0064, 3223155400:03:028:0070. За рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:028:0044 утворено 14 земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0072, 3223155400:03:028:0073, 3223155400:03:028:0074, 3223155400:03:028:0075, 3223155400:03:028:0076, 3223155400:03:028:0077, 3223155400:03:028:0078, 3223155400:03:028:0079, 3223155400:03:028:0080, 3223155400:03:028:0081, 3223155400:03:028:0082, 3223155400:03:028:0083, 3223155400:03:028:0084, 3223155400:03:028:0085. За рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:028:0055 утворено 12 земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0121, 3223155400:03:028:0126, 3223155400:03:028:0124, 3223155400:03:028:0125, 3223155400:03:028:0130, 3223155400:03:028:0129, 3223155400:03:028:0131, 3223155400:03:028:0128, 3223155400:03:028:0122, 3223155400:03:028:0123, 3223155400:03:028:0132, 3223155400:03:028:0127. У подальшому ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» частину вказаних вище земельних ділянок відчужено на користь фізичних та юридичних осіб. Так, зокрема на підставі договорів купівлі-продажу від 11.06.2021, 24.09.2021, 14.07.2021, 19.07.2021, 13.08.2021 відчужено земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223155400:03:028:0061, 3223155400:03:028:0062 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0063, 3223155400:03:028:0066 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0069, 3223155400:03:028:0064 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0060, 3223155400:03:028:0123 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0067 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0059, 3223155400:03:028:0078, 3223155400:03:028:0075 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0065, 3223155400:03:028:0071, 3223155400:03:028:0076 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0068, 3223155400:03:028:0070 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0077 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0074 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0073, 3223155400:03:028:0129 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0127 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0132, 3223155400:03:028:0131 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0130 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0128 - на користь [PERSON] ; 3223155400:03:028:0122 - на користь [PERSON] . Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (пункт «є» частини першої статті 19 ЗК України). До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 Водного кодексу України (далі також - ВК України)). До земель комунальної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України (пункт «ґ» частини третьої статті 83 цього Кодексу). Частина друга статті 59 ЗК України передбачає можливість передання земель водного фонду у приватну власність тільки у випадку безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Інших випадків, за яких можна набути право приватної власності на земельні ділянки водного фонду, у ЗК України немає. Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (ч. 1 ст. 60 ЗК України, ч.1 ст. 88 ВК України). Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється (ч. 2 ст. 60 ЗК України, ч.2 ст. 88 ВК України, абз.2 п. 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173 (далі також - Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів). Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил). Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування можуть передавати, зокрема, підприємствам із земель водного фонду на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України; близький за змістом припис закріплювала частина третя статті 85 ВК України у редакції, чинній на час прийняття оскаржених рішень). Таким чином, для рекреаційних цілей земельну ділянку у прибережній захисній смузі юридична особа могла отримати в оренду, але не у приватну власність. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (ст. 60 ЗК України, ст. 89 ВК України). У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах встановлюється законом. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЗК України, у редакції, чинній і на момент остаточного формування земельної ділянки та виготовлення технічної документації, і на момент набуття спірної земельної ділянки в оренду, прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися. Згідно з п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються ст.ст. 50, 54 Закону України «Про землеустрій». Матеріали справи не містять доказів розробки окремих проектів землеустрою, або затвердженої у встановленої законом порядку містобудівної документації, які б визначали межі прибережної захисної смуги р. Дніпро, уздовж якої розташовується смт. Козин. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 08.12.2021 № 21-10-0.222-13883/2-21, останнім проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги р. Дніпро в межах розташування спірних земельних ділянок не погоджувався. Відтак, при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Наведений висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(провадження № 14-452цс18) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) (пункт 53), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) (пункт 63.2). Щодо рішення Козинської селищної ради №12 від 25.05.2016 «Про затвердження містобудівної документації» «Детальному плані території смт Козин Обухівського району Київської області (частини населеного пункту). Внесення змін по вул. Старокиївська (в частині землекористування ТОВ «Сімінвест»), суд зауважує наступне. За змістом ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Стаття 17 цього Закону встановлює, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Згідно зі статтею 19 Закону, детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції. Оскільки у 2016 році Детальний план міг розроблятись виключно у межах та з урахуванням умов генерального плану як основної містобудівної документації смт Козин, відсутність у матеріалах справи відповідного рішення ради про затвердження генерального плану смт Козин свідчить про відсутність правових підстав вважати, що спірні земельні ділянки можуть використовуватися для будівництва та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, та що розмір прибережної захисної смуги встановлений у меншому розмірі, ніж це встановлено законом. Отже, враховуючи відсутність затвердженого у встановленому законом порядку проекту встановлення природних захисних смуг, відсутність затвердженого у встановленому законом порядку генерального плану смт Козин, суд дійшов висновку, що розмір прибережної захисної смуги р. Дніпро уздовж смт Козин становить 100 метрів від узрізу води. Відповідно, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044, 3223155400:03:028:0055, що в подальшому були поділені на 3223155400:03:028:0061, 3223155400:03:028:0062; 3223155400:03:028:0063, 3223155400:03:028:0066; 3223155400:03:028:0069, 3223155400:03:028:0064; 3223155400:03:028:0060, 3223155400:03:028:0123; 3223155400:03:028:0067; 3223155400:03:028:0059, 3223155400:03:028:0078, 3223155400:03:028:0075; 3223155400:03:028:0065, 3223155400:03:028:0071, 3223155400:03:028:0076; 3223155400:03:028:0068, 3223155400:03:028:0070; 3223155400:03:028:0077; 3223155400:03:028:0074; 3223155400:03:028:0073, 3223155400:03:028:0129; 3223155400:03:028:0127; 3223155400:03:028:0132, 3223155400:03:028:0131; 3223155400:03:028:0130; 3223155400:03:028:0128; 3223155400:03:028:0122 є земельними ділянками водного фонду, оскільки розташовані у межах прибережної захисної смуги р. Дніпро, установленої ч. 2 ст. 60 ЗК України, ч.2 ст. 88 ВК України, абз.2 п. 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173. При цьому, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (п. 56) та від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17 (п. 7.36). Одночасно, судом прийняті до уваги також доводи прокурора про те, що площа земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:03:028:0055, 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044 значно перевищує площу нерухомого майна, що знаходиться на цих земельних ділянках та належить на праві власності ТОВ «Рейнір Бізнес Груп». Так, зі змісту договорів купівлі-продажу, витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, а також відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що розташований на земельній ділянці площею 3,2651 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0055 об`єкт незавершеного будівництва, що належить ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», площею 0,012 га, у 270 разів менше площі вказаної земельної ділянки; розташовані на земельній ділянці площею 3,4784 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0042 об`єкти незавершеного будівництва площею 0,0744 га, у 47 разів менше площі земельної ділянки; розташовані на земельній ділянці площею 2,7779 га з кадастровим номером 3223155400:03:028:0044 об`єкти незавершеного будівництва площею 0,0933 га, у 30 разів менше площі земельної ділянки. У той же час, обставини щодо розташування на зазначених вище земельних ділянках нерухомого майна ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» слугували правовою підставою для позаконкурентного продажу 16.04.2021 Козинською селищною радою цих земельних ділянок ТОВ «Рейнір Бізнес Груп». За приписами ч. 1 ст. 134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За нормою ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (абзац 2). Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульований ст. 331 ЦК України, за приписами частини другої якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Одночасно ч. 3 ст. 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Отже, об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику будівельних матеріалів і наявність державної реєстрації цього майна за товариством не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні ст. 181 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України). Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на спірних земельних ділянках із кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044, 3223155400:03:028:0055 були розташовані об`єкти незавершеного будівництва з різним ступенем готовності, тобто відповідач не набув право власності на об`єкт нерухомого майна у розумінні ст.181 та ч. 2 ст. 331 ЦК України. Козинською селищною радою 10.04.2019 року прийнято рішення №15 «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» земельної ділянки в оренду для будівництва рекреаційно-житлового комплексу», яким унаслідок розташування на земельній ділянці площею 40,8895 га кадастровий номер 3223155400:03:028:0039 об`єктів незавершеного будівництва, які належать ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», передано таку земельну ділянку в користування на умовах оренди без проведення земельних торгів (аукціону) на позаконкурсній основі. Після поділу земельної ділянки площею 40,8895 га кадастровий номер 3223155400:03:028:0039, 05.11.2019 на підставі рішень Козинської селищної ради від 01.11.2019 року № 7 та № 5 між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042 та 3223155400:03:028:0044. Також, 16.04.2021 року між Козинською селищною радою та ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», на підставі рішення Козинської селищної ради від 24.03.2021 № 47 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3223155400:03:028:0055. За наведених\~обставин,\~застосування абзацу\~2\~частини 2\~статті 134\~ЗК України\~для продажу\~земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044, 3223155400:03:028:0055, утворених у результаті поділу орендованої ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» земельної ділянки кадастровий номер 3223155400:03:028:0039, площею 40,8895 га, здійснено Козинською селищною радою неправомірно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16 дійшла до правових висновків, відповідно до яких рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19. Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - суд знає закони (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Судом також ураховані посилання прокурора на відчуження зазначених земельних ділянок за ціною, значно нижчою за ринкову, що спричинило значні збитки місцевому бюджету. Утім, наведені вище обставини не впливають на встановлений судом факт неправомірності набуття у власність ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044, 3223155400:03:028:0055, що відносяться до земельних ділянок водного фонду, цивільний оборот яких обмежений законодавчо. Таким чином, оскільки договори купівлі-продажу земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:03:028:0042, 3223155400:03:028:0044, 3223155400:03:028:0055 укладені за відсутності визначеної в абзаці другому частини другої статті 134 ЗК України підстави, без дотримання конкурентних засад, такі правочини спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності, а відтак згідно з частинами 1, 2 статті 228 ЦК України є нікчемними. Дана правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 у справі №923/196/20. За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Щодо обраного прокурором способу захисту, суд звертає увагу на наступне. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом; аналогічні приписи закріплені у частинах першій і другій статті 4 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90)). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання негаторного позову. Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (див. також висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 45)). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку варто розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71); від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (абзац п`ятий пункту 143), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). Згідно правових висновків викладених у пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 заволодіння громадянами та юридичними особами землями з обмеженим оборотом всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду сформульовані у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, у постанові від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (п.70), у постанові від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (п. 80\, у постанові від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п. 96), у постанові від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (п. 45). У пункті 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 зроблено висновок, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Водного кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, пункт 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, пункт 46 постанови Великої Палати Верховного суду від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац п`ятий пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного суду від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14, пункт 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020у справі № 372/1684/15). Статтею 178 Цивільного кодексу України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом. Враховуючи вищевикладене, у даному випадку, вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 Цивільного кодексу України до нинішніх власників земельних ділянок з метою усунення перешкод, які вони створюють власнику - Козинській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні землями водного фонду. Метою негаторного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись спірними земельними ділянками водного фонду. Крім того, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у пунктах 38-39 постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі 488/5027/14-ц. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16, від 15.10.2019 у справі №911/3749/17. У випадку позбавлення власника права користування та розпорядження своїм майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю викладений у п. 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, а також у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про повернення нерухомого майна є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до суду. Водночас такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц). Так, відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На даний час спірні земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі зареєстровано за відповідачами, у зв`язку з чим Козинська селищна рада позбавлена можливості користуватись і розпоряджатись спірними земельними ділянками водного фонду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/WestAllianceLimited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право власності. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)). Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельних ділянок водного фонду, розташованих поблизу урізу води, відповідачі не могли не знати про фактичне місцезнаходження цієї ділянки. Проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям цієї ділянки, могли і повинні були знати про те, що зазначена ділянка належить до земель водного фонду. Таким чином, відповідачі в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для земель водного фонду (ст. ст. 1, 3, 4 ВК України) природних ознак (наявності річки Дніпро, Канівського водосховища, її берегових ліній, прибережно-захисних смуг) спірних земельних ділянок, знали або, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що спірні земельні ділянки перебувають у межах прибережної захисної суги, а тому вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить їх добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів. Одночасно,\~судом перевірено\~наявність правових\~підстав щодо\~звернення прокурором\~в інтересах Козинської селищної ради. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Київська обласна прокуратура звернулась 24.12.2021 року з листом № 15/1-1225вих-21 до Козинської селищної ради щодо надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на захист інтересів держави з метою повернення їй спірних земельних ділянок водного фонду. Водночас, відповідь на вказаний лист Козинська селищна рада не надала, у зв`язку з чим Київська обласна прокуратура звернулась з даним позовом до суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Правомірним суд визнає і вимоги про відшкодування відповідачами понесених судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням.

Outcome: approved