Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування вимог позивачі зазначають, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , та членами колгоспного двору була його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внучки [PERSON] та [PERSON] . Ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] . Також [PERSON] склав заповіт яким усе належне йому майно заповів свої дочці [PERSON] . Позивачі звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивачі вимушені звернутись до суду. Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, в позовній заяві зазначили про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Теребовлянської міської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа до судового засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою від 07.11.2023 року №09-04/09/292 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору [PERSON] , члени: дружина [PERSON] , дочка- [PERSON] , зать- [PERSON] внучка- [PERSON] внучка [PERSON] (а.с.7) \~ \~ \~ \~Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені Суп ЯМ. Та [PERSON] (а.с.12) \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 14.02.1970 року уклали шлюб, прізвище дружини змінено на [PERSON] . (а.с.13) \~ \~ \~ \~Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.17) \~ \~ \~ \~Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.21) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09.11.2008 року, прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.22) Згідно заповіту, складеного у Кровінській с/раді 31.01.2000 року [PERSON] заповів все належне йому майно дочці [PERSON] (а.с. 23) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] .(а.с.24) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] .(а.с.26) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Згідно заповіту, посвідченого секретарем Кровінської сільської раді 10.03.2015 року [PERSON] заповів все належне йому майно дочці [PERSON] (а.с. 28) \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] .(а.с.29) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 407/02-14 від 13.10.2023 року [PERSON] біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Також в постанові зазначено, що у справах Теребовлянської нотаріальної контори зберігається спадкова справа № 256 від 23.04.2010 року після смерті [PERSON] за заявою дочки [PERSON] та є відмова від дружини померлого [PERSON] , інші спадкоємці не звертались, право власності зареєстровано за колгоспним двором, що складається з 6 членів, головою якого був [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи на будинок.(а.с. 35). Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був колгоспним двором, та належав його членам, які проживали в ньому на праві спільної сумісної власності по 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами кожному. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивачі, не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивачів та в судовому порядку визнати за ними право власності на житловий будинок.

Outcome: approved