Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі: 62\~174, 96 грн. В обґрунтування позову зазначивши, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг 23.09.2016 року підписав заяву б/н та відповідно доданої заяви приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг». Представник позивача зазначає, що відповідно до угоди відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який в подальшому було збільшено до 50\~000 гривень. Позивач зазначає, що відповідач порушив умови кредитного зобов`язання у зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість, яка станом 14.02.2023 року становить: 62\~174, 96 гривень. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі: 62\~174, 96 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2\~684 грн. 00 коп. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Не погоджуючись з позовними вимогами, на адресу суду 26.09.2023 року (вх. № 27343) відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву, відповідач зазначив, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог, врахувати всі платежі, що були ним здійснені на погашення заборгованості, також просив врахувати, що з 2016 року є клієнтом банку та з даного часу жодних штрафних санкцій від банку не отримував, у зв`язку з агресією РФ проти України залишився без роботи внаслідок чого відбулось прострочення платежів, разом з цим з січня 2023 року почав погашати заборгованість (а.с.130-131). В подальшому, 12.10.2023 року (вх. № 29509) на адресу суду надійшла заява відповідача згідно якої останній зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не визнає нараховані відсотки, оскільки останні нараховані, як на тіло кредиту так і на відсотки (а.с.132). Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву на адресу суду 13.10.2023 року (вх. № 29617) надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити, відзив не приймати до уваги. В обґрунтування власної позиції представник позивача зазначив, що у разі непогашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6). Тарифи розмір винагороди за послугу банку, є невід`ємною частиною договору. У разі прострочення зобов`язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню згідно Умов і Правил надання банківських послуг. Крім іншого, представник позивача зазначив, що в силу ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу та інших актів цивільного законодавства (а.с.135-137). Чергове судове засідання у справі призначено на 06 грудня 2023 року, сторони до суду не з`явились. Представник позивача до суду не з`явився, при цьому, разом з позовною заявою надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.86). Відповідач [PERSON] також звернувся на адресу суду з заявою щодо можливості розгляду справи за його відсутності, в якій зокрема зазначив, що позов визнає частково, та просить врахувати його довідку про доходи та довідку з банку щодо зменшення заборгованості (а.с.140-143). З огляду на зазначене судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та часткове визнання позовних вимог, а відтак підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України, судом на встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази щодо часткового визнання позову в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим, 23.09.2016 року відповідач підписав заяву б/н, згідно якої відповідач отримав кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 50\~000 гривень. Позичальник надав свою згоду на те, що підписана ним Анкетазаява про приєднання до Умов та Правил разом з запропонованими Банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом [PERSON] в Анкеті-заяві (а.с.19). Позивач зазначає, що підписавши заявку на отримання банківських послуг відповідач/позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складає між Банком та позичальником Договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви позичальнику були видані кредитні картки, зокрема, [NUMBER] , дата відкриття 23.09.2016 року, термін дії: 04/18, тип картки Універсальна (а.с.18). Судом встановлено, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування, кредитний ліміт за кредитною карткою [NUMBER] збільшено до 50\~000 гривень, збільшення кредитного ліміту відбулось 13.08.2021 року (а.с.17). З даного приводу суд зазначає, що дані обставини відповідачем не заперечувались, так як і не заперечувалось отримання ним кревних коштів на умовах та відповідно до правил надання кредитної лінії. Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 14.02.2023 рік заборгованість відповідача перед банком становить: 62\~174, 96 гривень, яка складається з: 51\~678, 88 грн. заборгованість за кредитом, 10\~496, 08 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.11-16). Згідно виписки за договором б/н в період з 23.09.2016 року по 17.02.2023 рік позичальник активно користувався кредитними коштами, остання операція зі списання відсотків відбулась 19.01.2023 року, залишок після операції -62 174, 96 гривень (а.с.88-114). Отже, судом встановлено, що позичальник активно користувався кредитним коштами, станом на 14.02.2023 року за відповідачем рахується заборгованість. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). У цьому контексті суд зазначає, що згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином матеріалами справи встановлено, що Банком були виконанні взяті на себе зобов`язання за договором б/н від 23.09.2016 року, також, згідно наданих розрахунків, вбачається, що відповідач допустив порушення умов договору. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач зазначає, що порушення умов договору порушені в наслідок втрати роботи та у зв`язку з агресію РФ проти України. На підтвердження зазначених обставин відповідач надав суду довідку, згідно якої за трудовим договором з ФОП [PERSON] заробітна плата відповідача з січня 2022 року по грудень 2022 року склала 7\~172, 55 грн. (а.с.142). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, за умовами якого позичальник виконав свої зобов`язання пов`язані з наданням коштів на картковий рахунок, та матеріалами справи також встановлено, що відповідач порушив зобов`язання за договором. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна дійти висновку, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 54\~ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка й повинна досліджуватися судом при розгляді справи. Згідно виписки за договором наданої до матеріалів справи заборгованість відповідача/позичальника перед банком становить 62174, 96 гривень. Разом з цим, судом враховується довідка надана відповідачем на підтвердження частково погашення заборгованості за кредитом, згідно якої станом на 06.12.2023 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 52\~112, 10 гривень (а.с.141). Зазначені обставини щодо часткового погашення заборгованості свідчать про намір та бажання відповідача виконувати кредитні зобов`язанні, а відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі: 52\~112, 10 гривень. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частково задоволенню, оскільки позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 2\~684, 00 гривень.

Outcome: partial