Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Посилається на те, що 01.08.2012 року з відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1034. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - сини, які є малолітніми та проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різницю поглядів на подружнє життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин з жовтня 2021 року, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе, почуття любові втрачено, шлюб носить формальний характер. Фактично сім`я розпалась, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, подальше перебування у шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Окрім цього зазначає, що діти після фактичного припинення шлюбних відносин та розірванні шлюбу з відповідачкою будуть проживати разом з ним, що відповідатиме їхнім інтересам, він здійснює над дітьми піклуванням та доглядає за ними, також забезпечує їх усім необхідним для духовного та фізичного розвитку та дбає про їхній стан здоров`я, навчання та виховання. Вказує, що вони з відповідачкою тривалий час не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання дітей, відповідачка досить часто перебуває за кордоном, забирає без згоди дітей, змінює своє місце проживання, не має постійного доходу(заробітку) що дуже негативно впливає на психологічний стан дітей, а тому вважає, що місце проживання їхніх дітей має бути визначеним разом з ним. На підставі викладеного, позивач просить суд шлюб розірвати та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] , [INFO] . Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03.07.2023 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26.10.2023 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку розгляду справи по суті до суду від представника позивача надійшла заява, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, відзив не подав, подала письмову заяву згідно якої вважає, що визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] буде краще відповідати інтересам дітей. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи по суті подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1034. Під час шлюбу у сторін народились двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження актові записи №371 від 15.02.2013 року та №1683 від 30.07.2019 року. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені протягом тривалого часу. Із поданої до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради нотаріально посвідченої заяви відповідачки [PERSON] від 29.09.2023 року, остання вважає, що визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] буде краще відповідати інтересам дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 28.11.2023 року, враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дітьми та їх виховання, вік дітей, прихильність дітей до батька, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, та інші обставини, що мають істотне значення орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживаннянеповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , не порушуючи права матері. Вказаний висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №783/27 від 28.11.2023 року. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно положень ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи принцип рівності прав батьків щодо дітей, взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, їх вік, та інші встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] у повній мірі забезпечив дітям всі необхідні умови для їх гармонійного розвитку та проживання. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради що з урахуванням інтересів малолітніх дітей за доцільно визначити місце проживання дітей з батьком. За таких обставинах позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат суд керується ст. 134 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 2147 грн. 20коп.

Outcome: approved