Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ), звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.08.2016 року. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року зі змінами внесеними Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн., щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 01 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на вище викладене позивач просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на частку від усіх видів доходу, а саме на частину від усіх видів доходу щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначено судове засідання. Відповідача подав відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву, просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 р. у справі №754/9916/19, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 19.11.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн., щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 01 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи надані [PERSON] докази щодо утримання сина [PERSON] , надані пояснення позивача, яка зазначила в судовому засіданні, що витрачає на утримання дитини щомісячно 4500-5000 грн., матеріальний стан сторін, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку від 6 до 18 року, який станом на день винесення рішення станом 2118 грн., відповідно до ЗУ « Про Державний бюджет України на 2019рік», а також наявні квитанції про добровільну сплату в період з 01.08.2017 року по 29.08.2019 рік аліментів на утримання сина, суд на підставі ст..184 СК України визначив розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 грн., щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, на утримання дитини в період з 01.08.2017 року по 29.08.2019 року. [PERSON] сумлінно виконує рішення суду щодо виплати аліментів на утримання сина. Зазначає, що цим рішенням Деснянського районного суд м. Києва було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованню. [PERSON] зобов`язано не чинити перешкоди [PERSON] у спілкування з малолітнім сином [PERSON] та участі у його вихованні. Визначено порядок спілкування батька з малолітнім сином [PERSON] , та участі у його вихованні, за яким встановлено зустрічі з 10 години до 17 години кожної першої та третьої суботи місяця без присутності матері. [PERSON] рішення Деснянського районного суду м. Києва відносно перешкод у спілкуванні та її вихованні не виконується. Таким чином, [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] позбавлений права на спілкування з сином та не має можливості приймати участі у його вихованні. Однак, пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. На час звернення до суду з дійсним позовом [PERSON] уклала новий шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу. [PERSON] не має постійного доходу, з якого щомісячно можливо розраховувати розмір аліментів за заявленими позовними вимогами. Крім цього, ЗУ « Про державний бюджет України на 2023 рік» збільшено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на дитину віком від 6 до 18 років та з 1 січня 2023 року становить 2833 гривень. У разі зміни розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від усіх видів доходів, а саме на частину від усіх видів доходу щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, очевидно, що розмір аліментів має бути меншим, ніж той що сплачується [PERSON] за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 у справі №754/9926/19. Викладене свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, що має наслідки відмови у позові. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає їх необгрунтованими, не доведеними та не підкріплені належними доказами. Дослідивши матеріали справи заслухавши сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва 29.08.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн., щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 01 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 19.11.2019 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 по цивільній справі №754/9916/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення заборгованості по аліментам змінено виключивши з абзацу резолютивної частини рішення: «… з урахуванням сплачених коштів на утримання дитини [PERSON] в період з 01.08.2017 по 29.08.2019» . В решті рішення залишено без змін. На даний час відповідач заборгованості зі сплати аліментів не має. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Зі змістуст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду із позовом про зміну способу та розміру аліментів, позивач просить фактично змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу). Суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином позивач не надала суду належних доказів стосовно зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та не зазначила інших підстав, які б свідчили про необхідність зміни способу та розміру аліментів вже визначених рішенням суду. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обгрунтовані, належним чином не підтвердженні доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed