Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м.Мелітополь Запорізької області, Україна. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у м.Мелітополь Запорізької області померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого тимчасово окупованим органом з назвою «99100031 Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым» 19 вересня 2023 року та довідкою про смерть №С-10072 від 19 вересня 2023 року. На час смерті померла була зареєстрована та проживала в с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Оскільки, вказаний населений пункт розташований на території, тимчасово не підконтрольній Україні, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть матері, через що вимушена звернутися до суду. У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак представником подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої\~особи Олександрівського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Запоріжжі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Одеса),належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на заяву не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м.Мелітополь Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого тимчасово окупованим органом з назвою «99100031 Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым» 19 вересня 2023 року та копією довідки про смерть №С-10072 від 19 вересня 2023 року. Із матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що згідно долучених до матеріалів справи копій паспортів, заявниця [PERSON] , [INFO] , та померла [PERSON] , [INFO] , є громадянами України. Станом на 15 вересня 2023 року відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, територія м.Мелітополь Запорізької області, є такою, що перебуває у тимчасовій окупації, у зв`язку з чим на вказаній території органи державної влади та органи місцевого самоврядування не здійснюють свою діяльність, що, у свою чергу, позбавляє можливості заявницю [PERSON] отримати свідоцтво про смерть матері та реалізувати пов`язані з цим права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Згідно до ч. 1, 6 ст.17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.1 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частина 1 ст.4 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 9 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З аналізу вищенаведеного законодавства суд приходить до висновку, що оскільки смерть матері заявниці сталася на тимчасово окупованій території, де органи, які мають повноваження видавати свідоцтва про смерть, на даний час не здійснюють свою діяльність, то заявниця дійсно позбавлена можливості отримати відповідний документ у позасудовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.4 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Отже, оскільки заявниця [PERSON] не має можливості звернутися до відповідних органів за місцем смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , та надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Мелітополь Запорізької області, Україна.

Outcome: approved