Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що проживала з відповідачем у цивільному близько трьох років. За час цивільного шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилась дитина: [PERSON] . Коли донці виповнився рік, позивач та відповідач відносини розірвали та стали проживати окремо. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач останні сім років не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дитини, не переймається її духовним та культурним розвитком. В судове засідання позивач не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином, представником позивача - адвокатом Самардіною А.О. надано суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за їх відсутності, надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 25.01.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [INFO] народилась [PERSON] , про що 25.01.2011 року складено відповідний актовий запис № 53, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). З характеристики ХЗОШ № 68 ХМР від 08.11.2022 року №81 вбачається, що [PERSON] відвідувала ХЗОШ № 68 ХМР з 01.09.2017 по 27.09.2022 р., її мати - [PERSON] відвідувала всі батьківські збори, а батько, [PERSON] жодного разу не був у школі, ніколи не звертався до адміністрації або класного керівника з будь-якими питаннями стосовно успішності та шкільного життя дівчинки. (а.с.14). Згідно відповіді на запит від 31.10.2022 р. № 125/22 адміністрації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом фахівців комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради, декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена з лікарем-педіатром [PERSON] Батько дитини - [PERSON] , зі слів лікаря-педіатра до поліклініки не звертався, дитину до закладу з будь-якою метою не приводив, станом здоров?я дитини не цікавився. Мати дитини, [PERSON] , приводила на прийом до лікарні доньку (а.с.13). Як вбачається з Висновку, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради від 28.11.2023 року № 1045/0/202-23, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Положеннями ст.150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, за приписами п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу положень ст. 166 ЦПК України, вбачається, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини. При розв`язанні вимоги позивача щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК України, визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved