Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСББ «Квартет, 16-Б» до [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних в частині стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Квартет, 16-Б» основної суми заборгованості по сплаті щомісячних внесків для забезпечення (здійснення) витрат на управління будинком й інших внесків та платежів за період з 01.01.2022 по 31.08.2023. У задоволенні інших вимог відмовлено. 29.11.2023 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, а саме останній просить стягнути понесені судові витрати в розмірі 6928,66 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на ч.3 ст.142 ЦПК України. 01.12.2023 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано головуючому судді Жовноватюк В.С. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК). Учасники у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, приходить до наступних висновків. У проваджені Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-Б» до [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних. Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСББ «Квартет, 16-Б» до [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних в частині стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Квартет, 16-Б» основної суми заборгованості по сплаті щомісячних внесків для забезпечення (здійснення) витрат на управління будинком й інших внесків та платежів за період з 01.01.2022 по 31.08.2023. У задоволенні інших вимог відмовлено. Відповідно до матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача 28219,32 грн заборгованості, 2404,93 грн інфляційних втрат та 671,47 грн 3% річних. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частина 1 ст.142 ЦПК України регламентує, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч.3 ст.142 ЦПК України). Також у відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи, що провадження у справі у частині стягнення заборгованості закрито за заявою представника позивача, а у задоволенні стягнення інфляційних втрат та 3% річних відмовлено, відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2420,00 грн (28219,32*2684:31295,72). Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: копія рахунку № 1/60/19062023 від 07.07.2023 на суму 5000,00 грн; копія платіжної інструкції № 807 від 11.07.2023 на суму 5000,00 грн; копія акту про надання адвокатських послуг № 1 від 12.10.2023. Також представник позивача надає розрахунок судових витрат на загальну суму 6928,66 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні в справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13 лютого 2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послугами, витраченого представником часу та кількістю судових засідань, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4244,66 грн правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial