Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд: зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] для утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2011 у справі № 2-632/11 стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів заробітку. В подальшому рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2022 у справі № 632/2305/21 стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі частки з усіх видів заробітку. Оскільки при визначенні розміру аліментів судовими рішеннями стягнуто аліменти на кожну дитину позивача як на одну без врахування факту наявності у нього двох дітей. Наразі з нього стягуються аліменти у розмірі частки від його доходів. Тому він просить суд змінити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини на двох дітей. Ухвалою Первомайського районного суду Харківської області від 24.07.2023 року, справу надіслано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази по справі, суд, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частки з усіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частки з усіх видів доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс-13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд вбачає, що на даний час змінився сімейний та матеріальний стан платника аліментів - позивача по справі, у позивача з`явилась ще одна дитина та рішенням суду від 17.01.2022 року на її утримання були стягнені аліменти, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При визначенні зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс-13, відповідно до якої заборонено змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, підлягає задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище позивача, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, беручи до уваги інтереси обох дітей, суд визнає, що розмір визначених у рішеннях судів розміру стягнення аліментів підлягає зміненню. На підставі викладеного та

Outcome: approved