Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник АТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 27.04.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № KIV0GK00830159, відповідно до умов якого АТ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 123620,00 доларів США на термін до 26.04.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 18.12.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 03.03.2014 року Дарницьким районним судом ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Заборгованість станом на 17.10.2022 року становить у розмірі 106637,56 доларів США. З відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2014 року, тобто за період з 27.04.2007 року по 07.07.2012 року, то за період після подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки від 31.07.2012 року, з 08.08.2012 року по 17.10.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 32570,47 доларів США яка складається з 3% річних від прострочення суми, що за курсом НБУ від 17.10.2020 року складає 1190776,38 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Окремо зазначено, що станом на день звернення до суду, заставне майно на яке звернуто стягнення за кредитним договором не реалізовано та знаходиться у розпорядженні відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2022 р. відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2023 р. було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № KIV0GK00830159, відповідно до умов якого АТ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 123620,00 доларів США на термін до 26.04.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2014 року було частково задоволено позовні вимоги. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № КIV0GK00830159 від 27 квітня 2007 року в розмірі 236754,31 доларів США, що за курсом НБУ на 07.06.2012 року складає 1 891 666 грн. 97 коп., з яких заборгованість за кредитом 105479,89 доларів США, заборгованість за процентами 53902,92 доларів США, заборгованість по комісії 8323,77 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 57743,92 доларів США, штраф 31,29 доларів США, штраф 11272,53 доларів США, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом надання права Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» на укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки - двокімнатної квартири [ADDRESS] з будь-якою іншою особою-покупцем, визнавши початкову ціну продажу предмету іпотеки на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша етапі 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у стст. 599-601,604-609 ЦК України. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом стст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», яке виникло за кредитним договором № KIV0GK00830159 від 27.04.2007 року, яка станом на 17.10.2022 року становить у розмірі 106637,56 доларів США. Згідно з розрахунком заборгованість за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, виникла заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 08.08.2012 року по 17.10.2022 в розмірі 32570,47 Доларів США ( що по курсу НБУ станом на 17.10.2022 року складає 1190776,38 грн.) У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача заборгованість у вигляді 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена, суд дійшов висновку, що позов про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved