Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0007, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, площею 5,7968 га, у тому числі ріллі 5,7968 га, з цільовим призначенням землі сільськогосподарського виробництва, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Техагромет» 10.01.2023 поновленим, та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в редакції, що викладена у позовній заяві, зокрема за умовами цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди про поновлення договору оренди землі 10.01.2013 строком на 10 років. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0007, загальною площею 5,7968 га ріллі, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10.01.2013 між [PERSON] та ФГ «Техагромет» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0007. Право користування вказаною земельною ділянкою передано орендарю згідно акта приймання-передачі об`єкта оренди, а 23.02.2016 право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 8 договору оренди, він укладений на десять років з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендодавець повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір не продовжувати його. Пункт 28 договору оренди передбачає право продовження терміну оренди до закінчення польових робіт, а також визначає, що у разі закінчення договору орендар має виключне право на подальше перезаключення договору на той же термін та на тих же умовах. ФГ «Техагромет» належним чином виконувало зобов`язання взяті на себе за договором оренди, зокрема щодо сплати орендної плати, використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Позивач вказав, що 10.01.2023 закінчився строк дії договору. Відповідач до закінчення вказаного строку не надав жодних заперечень щодо поновлення договору оренди землі, ФГ не було отримано письмового повідомлення від орендодавця щодо наміру не продовжувати договір, як це передбаченого п. 8 договору. Такі дії були розцінені ФГ «Техагромет» як мовчазну згоду на поновлення договору, а тому господарство продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату. Натомість відповідач на пропозицію господарства підписати додаткову угоду щодо укладення договору на новий строк не відповідає. З посиланням на положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», п. 8 договору оренди від 10.01.2013, вказуючи на те, що орендодавець не повідомив орендаря до закінчення строку дії договору про намір не продовжувати строк дії даного договору, не підписує додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач просив суд позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав суду відзив. Заперечуючи проти позову вказував, що дійсно 10.01.2023 припинився строк дії договору оренди землі від 10.01.2013, укладений між сторонами, у зв`язку з закінченням строку на який він був укладений. Відповідач підтвердив той факт, що ФГ «Техагромет» було добросовісним користувачем земельної ділянки, вчасно протягом 2013-2022 років сплачувало орендну плату. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди - 10.01.2023, договір оренди припинив свою дію, та у 2023 році відповідач самостійно господарював на земельній ділянці, орендну плату не отримував та підстави для її виплати у 2023 році відсутні. Заперечив факт користування ФГ «Техагромет» земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, вказав, що момент закінчення строку дії договору земельна ділянка була вільна від сільськогосподарських культур, а отже строк дії договору до збору врожаю не продовжувався. З огляду на відсутність будь-яких дій з боку ФГ «Техагромет», які б свідчили про бажання продовжувати договір оренди, дій направлених на поновлення договору оренди землі, відповідач з дати наступної після закінчення строку договору, самостійно господарював на землі, обробляв її власними силами, отримав у 2023 році продукцію власного виробництва (врожай соняшника). Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що ФГ «Техагромет» не виконало вимоги закону щодо письмового повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним право на поновлення договору оренди землі на новий строк, після закінчення строку дії договору оренди не продовжував користування нею, та не реалізував право на продовження дії договору оренди землі, в порядку визначеному законом, зокрема не довів звернення до відповідача за 30 днів до закінчення договору оренди землі з листом про намір продовжити договір оренди на той самий строк, не підготував проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, що є обов`язком саме орендаря. Також зазначав, що положення абз 2 п. 8 Договору оренди землі, не звільняли ФГ «Техагромет» від обов`язку, реалізувати свої права у спосіб встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Оскільки орендар у строк до 13.12.2022 не повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, не надіслав орендодавцю лист-повідомлення про поновлення договору, проект додаткової угоди, тобто не вжив жодних заходів які б свідчили про бажання продовжувати вказаний договір оренди, не вчинив активних дій на виконання конструкції ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тому відповідач вважав безпідставними доводи про неотримання від нього заперечень щодо продовження дії договору, адже право на продовження такого договору не реалізувалося самим ФГ «Техагромет». Крім цього, відповідач вказав на неефективність способу захисту права позивачем (а.с. 59-62). Учасники не виявили бажання скористатися правом на подання відповіді на відзив та заперечень відповідно. Ухвалою суду від 15.11.2023 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково вказувала, що в 2023 році, вже після закінчення строку дії договору, ФГ «Техагромет» на спірній земельні ділянці виконало роботи щодо підготовки ґрунту до посівної, але не сіялося, адже земельна ділянка вже була зайнята. Представник підтвердила, що письмових повідомлень про намір продовжити договір оренди на новий строк ФГ «Техагромет» відповідачу не надсилало, як і тексту додаткової угоди. Представник відповідача в ході судового розгляду заперечення проти позов підтримав та просив відмовити у задоволенні позову. Вказував, що в 2022 ФГ «Техагромет» зібрав врожай з орендованої ділянки, привів її у відповідний стан, сплатив орендну плату за 2022 рік та повернув землю землевласнику. Представник відповідача вказав, що жодної ініціативи від ФГ «Техагромет» щодо продовження строку дії договору не було, відповідач як власник землі не отримував жодної пропозиції щодо продовження договору оренди на новий строк, йому не надавався текст додаткової угоди. Зазначав, що деяким орендарям ФГ «Техагромет» навіть сплатило заохочення в розмірі 10000 грн, з метою поновлення договору на новий строк, натомість [PERSON] жодних пропозицій укласти договір на новий строк не надходило. Представник вказував, що є зятем відповідача та йому відомо, що в 2023 році ФГ «Техагромет» засіяло ділянки суміжні зі спірною земельну ділянкою, а спірну земельну ділянку відділило межовими знаками. Спірна земельна ділянка була засіяна власником землі вже пізніше, але не вживаючи жодних заходів для поновлення договору оренди на новий строк, позивач в кінці серпня 2023 звернувся до суду з позовом до власника землі, що представник вважав безпідставним. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,7968 га, з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0007, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням землі сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Криворізькою РДА 22.07.2011 (а.с. 13). 10.01.2013 між [PERSON] (а.с. 37) як власником земельної ділянки та відповідно орендодавцем з одного боку, та ФГ «Техагромет» як орендарем з іншого боку, укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого була земельна ділянка площею 5,7968 га, з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0007, що розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням землі сільськогосподарського виробництва. Договір оренди пройшов державну реєстрацію (а.с. 38), на його підставі укладено акт прийому-передачі об`єкта оренди від 10.01.2023, згідно якого орендодавець 10.01.2013 передав, а орендар прийняв у користування вищевказану земельну ділянку (а.с. 17). Відповідно до п. 8 договору оренди, він укладений на 10 років з урахуванням ротації культур, згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору «Орендар» має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі «Орендодавець» повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір не продовжувати його дію. Договір містить умови договору, як то орендну плату, предмет договору, його строк дії та інше (а.с. 14-16). Відповідно до п. 20 договору оренди, після припинення дії договору «орендар» повертає «орендодавцеві» земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до п. 28 договору оренди, серед іншого, визначено право орендаря у разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт подовжити термін оренди земельної ділянки до повного завершення збирання урожаю, а у разі закінчення договору «орендар» має виключне право на подальше перезаключення договору на той же термін та на тих же умовах. Пункт 29 договору оренди визначає, що після закінчення дії цього договору, у разі відсутності домовленості про його подовження чи перезаключення, орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку «орендодавцеві» у стані не гіршому на момент передачі. Пункт 31 договору закріплює, що дія договору оренди припиняється, в тому числі, у разі закінчення строку на який його було укладено (а.с. 14-17). Відповідно до ст. 12-14 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) вказано, що: «статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Позиція про те, що для реалізації права на переважне укладення договору оренди на новий строк має бути дотримана сукупнісь вищевказаних юридичних фактів, є сталою та застосована зокрема у постанові ВС від 23.11.2023 у справі № 685/547/23. За обставин даної справи, сторонами визнається те, що між ними було укладено договір оренди земельної ділянки, строк дії якого сплив 10.01.2023. Як слідує з відомостей про виплату орендної плати за період з 2016 по 2022 рік, ФГ «Техагромет», протягом дії договору, а саме за вищевказаний період, сумлінно виконувало обов`язки щодо сплати орендної плати (а.с. 18-36), що визнано відповідачем у відзиві. Відповідач визнав той факт, що протягом строку дії договору оренди ФГ «Техагромет» належно виконувало умови договору оренди землі від 10.01.2013, а отже мало переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Однак, вільно реалізуючи свої права, ФГ «Техагромет» не реалізувало своє право на переважене право укладення договору оренди на новий строк, адже в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не повідомив орендодавця про свій намір укласти договір оренди на новий строк, до закінчення строку дії договору оренди землі від 10.01.2013, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі (враховуючи, що договір оренди землі від 10.01.2013 такого строку не визначає). Окільки орендар не повідомив орендодавця про свій намір укладення договору оренди на новий строк, не надіслав йому відповідного повідомлення з додаванням тексту договору оренди на новий строк, орендодавець - відповідач про справі, не мав можливості реалізувати свої права щодо розгляду відповідної пропозиції, узгодження з орендарем (за необхідності) істотних умов договору, та прийняття рішення про укладення чи неукладення договору оренди на новий строк. Відповідно, орендодавець був позбавлений можливості виконувати вимоги п. 8 договору оренди від 10.01.2013, оскільки не отримавши до закінчення строку дії договору оренди (10.01.2023) пропозиції орендаря, він не міг знати про бажання орендаря продовжувати договір оренди, умови такого продовження, розглянути умови додаткової угоди у відповідності з нормами ст. 33 Закону та відповідно повідомити орендаря за 60 днів до закінчення договору про небажання продовжувати договір на новий строк. Той факт, що після закінчення строку дії договору оренди землі, він припиняє свою дію, визначено в тексті самого договору (п. 31 договору), а п. 29 договору визначає, що після закінчення дії цього договору, у разі відсутності домовленості про його подовження чи перезаключення, орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку «орендодавцеві». Тому суд вважає договір оренди від 10.01.2013 таким, що припинився 10.01.2023, оскільки до спливу строку його дії між сторонами не було домоволеності щодо його продовження, зокрема через неповідомлення ФГ «Техагромет» орендодавця про своє бажання продовжувати договір на новий строк. Таке бажання та відповідний текст додаткової угоди, доведені до відома відповідача лише через подання позову до суду. В даному випадку має місце ситуація, коли орендар, який не виконав вимоги законодавства щодо повідомлення орендодавця - власника землі, про свій намір, бажання, продовжувати договір оренди землі, не повідомив на яких він умовах пропонує орендарю продовження оренди належної йому землі, що відповідно унеможливо розгляд цієї пропозиції власником землі - орендодавцем, надання ним відповідної відповіді, фактично ставить перед судом питання щодо укладення додаткової угоди в судововму порядку на умовах запронованих орендарем, з ігноруванням волі орендодавця та без дотримання визначеної законом процедури для реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк. На переконання суду, враховуючи, що саме позивач не виконав умови та не дотримався порядку, який забезпечив би йому право на переважне укладення договору оренди землі на новий строк, позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Доводи представника позивача, що ФГ «Техагромет» сприймало відсутність заперечень орендодавця щодо продовження дії договору на новий строк, як мовчазну згоду до цього, суд розцінює критично, оскільки як було зазначено вище, для того щоб орендодавець міг висловити згоду чи заперечення щодо продовження договору на новий строк, він має отримати відповідну пропозицію, отримати додаткову угоду, складення тексту якої є обов`язком орендаря, і лише після цього може погодитися на пропозицію продовжити договір, в тому числі «мовчазною згодою», або відмовитися від цього. В даній справі встановлено, що орендар взагалі не повідомляв орендодавця про намір продовжувати строк дії договору, про умови такого продовження, а тому підстави вважати договір продовженим за мовчазної згоди відсутні. Більш того, суд звертає увагу, що до позову надано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.01.2023, за умовами якої позивач просив суд визнати договір оренди поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, але текст договору містить умову щодо укладення ФГ «Техагромет» на новий строк договору оренди землі з іншою особою [PERSON] (а.с. 5). Доводи представник позивача про те, що позивач після закінчення договору оренди землі обробив її, під посів, суд до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин щодо недотриманням позивачем процедури, яка б дозволяла реалізувати право на переважне укладення договору оренди на новий строк. Спір щодо витрат на таку обробку землі, за умови що вона мала місце, не є предметом даного спору. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то витрати понесені позивачем по сплаті судового збору відносяться на його рахунок та відшкодуванню не підлягають. На підставі ст. ст. 12, 13, 76, 78, 95, 141, 142, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed