Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заповіту від 12.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1089 та № 1090, спадкоємець заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належну йому на праві власності земельну ділянку, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6110100000:07:012:0089, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також усе його майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, в рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON] 27.07.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. заведена спадкова справа № 51/2023 після смерті [PERSON] . Позивач зазначив, що 28.07.2023 отримав від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. повідомлення про розшук спадкоємців за заповітом, який складений [PERSON] . Однак приватний нотаріус постановою від 07.08.2023 відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також позивач зазначив, що допустив пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з отриманим стресом через смерть дідуся та глибокими душевними стражданнями невірно тлумачив зміну у законодавстві щодо оформлення спадщини у період дії воєнного стану та помилково вважав, що строк для прийняття спадщини на час дії воєнного стану становить 10 місяців. Відтак позивач вважає, що строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважної причини. За таких підстав позивач просить визначити [PERSON] додатковий строк один місяць з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 21.08.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 18.09.2023 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 05.09.2023\~засобами поштового\~зв`язку до\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області надійшов\~відзив [PERSON] ,\~у якому\~відповідач заперечив\~проти задоволення\~позову та\~просив у\~позові відмовити.\~Відзив мотивував\~тим,\~що у\~ [PERSON] \~були відсутні\~об`єктивні перешкоди\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Позивач не\~зазначив жодних\~поважних причин\~пропуску шестимісячного\~строку для\~прийняття спадщини,\~відтак відсутні\~законні підстави\~для визначення\~йому додаткового\~строку для\~прийняття спадщини.\~При цьому\~відповідач зауважив,\~що якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки неодноразово були викладені у постановах Верховного Суду. 18.09.2023 підготовче засідання відкладене на 09.10.2023 для ознайомлення позивача з відзивом на позовну заяву. 21.09.2023 засобами електронного зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] , в якій позивач зазначив, що у поданому відзиві відповідач свідомо перекручує підстави звернення позивача до суду. Зокрема, позивач звернув увагу, що, обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом, зазначав про необізнаність про наявність заповіту. Важливим є те, що позивач одразу після отримання повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. про розшук спадкоємців звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини. Також позивач зауважив, що другий примірник заповіту знаходився у відповідача. У позивача були відсутні документа на спадкове майно та свідоцтво про смерть спадкодавця, оскільки такі документи також перебували у розпорядженні відповідача. 09.10.2023 від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. витребувана копія спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оголошена перерва у підготовчому засіданні до 07.11.2023. 07.11.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 05.12.2023. У судовому засіданні 05.12.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Равлів М.І. позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю. Позивач зазначив, що був обізнаний про складення [PERSON] заповіту, оскільки спільно з відповідачем відвозив спадкодавця до приватного нотаріуса. Однак про зміст заповіту позивач обізнаний не був, зокрема, що заповіт посвідчений на його користь, оскільки безпосередньо не був присутній під час складення заповіту. Разом з тим вказав, що при цьому надавав свій паспорт та ідентифікаційний код. Також зазначив, що у родинному колі не велись бесіди щодо змісту заповіту, який був складений [PERSON] , та можливих його спадкоємців. Про наявність заповіту позивач дізнався лише після отримання 28.07.2023 листа приватного нотаріуса про розшук спадкоємців. Не заперечував, що саме його колега [PERSON] підписав заповіт замість [PERSON] , який не міг підписатись за станом здоров`я. Визнавав, що не звертався ні до відповідача, ні до інших членів сім`ї з питаннями щодо кола спадкоємців після смерті дідуся та не просив надати йому заповіт. Представник позивача зазначив, що позивач не був обізнаний про зміст заповіту, який був складений [PERSON] . Так само позивач невірно тлумачив зміну у законодавстві щодо оформлення спадщини у період дії воєнного стану та помилково вважав, що строк для прийняття спадщини на час дії воєнного стану становить 10 місяців. У судовому засіданні 05.12.2023 відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кноль П.М. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві, та просили у позові відмовити повністю. Відповідач зазначив, що позивач був обізнаний як про наявність заповіту, так і про його зміст, оскільки особисто з відповідачем та спадкодавцем перебував у кабінеті приватного нотаріуса. Також відповідач зазначив, що позивач ознайомився зі змістом заповіту та отримав його другий примірник, який в подальшому після приїзду додому віддав дружині спадкодавця, тобто своїй бабі. Так само у зв`язку з неможливістю спадкодавця власноруч проставити підпис на оригіналі заповіту, такий підпис був проставлений третьою особою, а саме [PERSON] , який є знайомим та співробітником позивача. Вказав, що телефонував до позивача, маючи намір повідомити, що звертатиметься до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак позивач не відповідав на дзвінки. У судовому засіданні 05.12.2023 свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю відповідача та бабою позивача. Свідок показала, що спадкодавець [PERSON] був її чоловіком. Вказала, що саме вона була ініціатором складення заповіту у зв`язку з хворобою [PERSON] . Так, [PERSON] мав намір розділити наявне у нього майно між своїми двома синами, а саме відповідачем та батьком позивача. Однак порадившись у сімейному колі, вирішив, що складатиме заповіт на користь позивача та відповідача. Свідок зазначила, що домовилась з приватним нотаріусом про зустріч та попросила позивача спільно з відповідачем вдвезти [PERSON] до нотаріуса з метою складення заповіту. Також вказала, що після приїзду додому від нотаріуса саме позивач передав їй другий примірник заповіту, який попередньо прочитав. Так само свідок вказала, що у присутності позивача, відповідача та спадкодавця оголосила зміст заповіту вголос. Зауважила, що другий примірник заповіту був у неї з відповідачем вдома у вільному доступі. При цьому вказала, що надала б наявний у неї примірник заповіту позивачу у випадку його звернення, однак такі дії позивачем вчинені не були. У судове засідання 05.12.2023 третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, питання щодо можливості задоволення позову залишила на розсуд суду. Заслухавши учасників справи та показання свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджуються заповітом від 12.07.2022, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. та зареєстрованим в реєстрі за № 1089 та № 1090 (а.с. 13). При цьому з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73366703 від 27.07.2023 вбачається, що вказаний вище заповіт станом на момент смерті [PERSON] був чинний (а.с. 70). Так, з матеріалів спадкової справи встановлено, що 27.07.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 65). 28.07.2023 приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. направила на адресу [PERSON] повідомлення про розшук спадкоємця за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] . Одночасно приватний нотаріус рекомендувала позивачу звернутись до нотаріуса (а.с. 88). Указане вище повідомлення приватного нотаріуса отримане [PERSON] 28.07.2023, про що останній зазначив у позовній заяві та не заперечував у судовому засіданні. 07.08.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 90). Разом з тим відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. № 484/02-31 від 07.08.2023 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропущенням позивачем строку для подання такої заяви та рекомендовано звернутись до суду за продовженням строку, необхідного для прийняття спадщини (а.с. 92). Так, згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, відповідно до якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). З урахуванням викладених вище положень суд доходить висновку, що шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , закінчився 02.08.2023. Разом з тим [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] лише 07.08.2023, тобто з пропуском визначеного законодавцем строку. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17. Так, в обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач зазначив, що допустив пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з отриманим стресом через смерть дідуся та глибокими душевними стражданнями невірно тлумачив зміну у законодавстві щодо оформлення спадщини у період дії воєнного стану та помилково вважав, що строк для прийняття спадщини на час дії воєнного стану становить 10 місяців. Також обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач зазначив, що не був обізнаний про зміст заповіту, зокрема, що такий заповіт посвідчений спадкодавцем на його користь. Щодо зупинення строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану суд зазначає таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 7, 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Згідно з п. 3 вказаної постанови на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» зазначений вище п. 3 постанови було викладено в новій редакції, а саме «перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Разом з тим 19.06.2023 набрав чинності пп. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яким виключено п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. Указані обставини в сукупності свідчать про те, що станом на момент звернення позивача до приватного нотаріуса строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини становив шість місяців після смерті [PERSON] та завершився 02.08.2023. Підстави для застосування десятимісячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у нотаріуса були відсутні. При цьому суд звертає увагу, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відтак суд доходить висновку, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та підставою для визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім цього, суд відхиляє доводи позивача про те, що позивач не був обізнаний про зміст заповіту від 12.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1089 та № 1090, зокрема, що такий заповіт був посвідчений в тому числі і на його користь. Так, у судовому засіданні з показань свідка [PERSON] встановлено, що позивач спільно з відповідачем та [PERSON] прибували на зустріч з приватним нотаріусом для складення заповіту. При цьому позивач особисто запросив свого колегу [PERSON] , щоб останній вчинив підпис на заповіті замість спадкодавця, який не міг цього зробити за станом здоров`я. Такі обставини визнавались та не заперечувались сторонами у судовому засіданні. Суд критично сприймає пояснення позивача в тій частині, що рухаючись дорогою до нотаріуса та від нотаріуса в одному автомобілі зі спадкодавцем, який був дідом позивача, перебуваючи разом у нотаріуса, а також після цього повернувшись додому та розповідаючи про усе [PERSON] , позивач, відповідач, [PERSON] та [PERSON] , які є членами однієї сім`ї, не обговорювали та не досліджували зміст заповіту. Більше того свідок показала, що після приїзду від приватного нотаріуса саме позивач передав свідку другий примірник заповіту. Так само свідок вказала, що позивач читав зміст заповіту, а також свідок у присутності позивача, відповідача та спадкодавця оголосила зміст заповіту вголос. Указані обставини спростовують доводи позивача у цій частині та дають підстави дійти висновку,що позивач беззаперечно був обізнаний про зміст заповіту. Також суд вважає взаємовиключними дві підстави, якими позивач обґрунтував свій позов, оскільки у разі необізнаності про зміст заповіту та про те, що саме позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , позивач не мав необхідності обраховувати строк для прийняття спадщини та ознайомлюватись зі змінами у законодавстві. У разі ж якщо позивач невірно трактував норми закону та з цих підстав міг пропустити строк для прийняття спадщини, позивач мав бути обізнаним про зміст заповіту та усвідомлювати, що є спадкоємцем після смерті свого діда. Так само з показань свідка встановлено, що відповідач намагався телефонувати до позивача з метою повідомлення про необхідність звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак позивач не відповідав на телефонні дзвінки. Указане свідчить про те, що інший спадкоємець не чинив будь-яких перешкод з метою усунення позивача від спадкування. Крім цього, суд приймає до уваги те, що 28.07.2023 приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. направила на адресу [PERSON] повідомлення про його розшук як спадкоємця за заповітом [PERSON] . Указане вище повідомлення приватного нотаріуса отримано [PERSON] 28.07.2023, про що останній зазначав у позовній заяві та не заперечував у судовому засіданні. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позивач ще до завершення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] був обізнаний про необхідність звернення до приватного нотаріуса. Разом з тим позивач у період з 28.07.2023 до 02.08.2023, тобто до закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини, не вчиняв будь-яких активних дій з метою подання відповідної заяви, хоча мав об`єктивну можливість вчинити такі дії. З урахуванням викладеного суд вважає, що такі обставини свідчать про відсутність поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для [PERSON] при поданні заяви про прийняття спадщини, що могло б бути підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 4 від 17.08.2023 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача. Щодо розподілу судових витрат, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом цієї справи, суд зазначає таке. Так, у поданому відзиві [PERSON] зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим до закінчення судових дебатів у справі відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кноль П.М. не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само відповідач та його представник не подали заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також не заявили таку заяву в усному порядку у судовому засіданні. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву відповідача [PERSON] про розподіл понесених відповідачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн слід залишити без розгляду.

Outcome: dismissed