Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

27.09.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 01.10.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини з чоловіком не склалися, у зв`язку з чим нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. На даний час у неї виник спір із [PERSON] з приводу неналежного виконання останнім свого обов`язку по утриманню дітей. Зокрема, останній не надає коштів у достатньому розмірі для забезпечення потреб синів. Вказує, що вона є особою ІІІ групи, у зв`язку з чим отримує пенсію в розмірі 2760 грн. Крім того вона працює у ФОП [PERSON] з неповним робочим часом, де отримує мінімальну заробітну плату. Даних коштів їй не достатньо для утримання двох дітей. Середньомісячні витрати на сина [PERSON] складають 8500 грн., а на сина [PERSON] 7000 грн. Відповідач є здоровим та працездатним, працює неофіційно будівельником та отримує значну заробітну плату, однак розмір такої їй невідомий. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4250 грн. щомісячно та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для кожного дітей та до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що він дійсно працює неофіційно на будівництві, де розмір його середньомісячного заробітку складає 16000-18000 грн. Він є цілком працездатним, проте перебуває на обліку у Центрі терапії залежностей. На його утриманні перебуває непрацездатний батько, який є особою з інвалідністю ІІ групи. Інших дітей на його утриманні немає. Зазначив, що він погоджується сплачувати аліменти у визначені позивачкою спосіб та розмірі, а тому заявлені вимоги визнає. Представник відповідача підтримала позицію свого довірителя, щодо задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Про дану обставину свідчать відповідні свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7, 8). Судом також встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/16563/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно відомостей з ЄДРСР, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2023 року вищевказану позовну заяву [PERSON] було задоволено та дане судове рішення 04.12.2023 року набрало законної сили. На даний час, сторони проживають окремо, спільні діти сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Дана обставина відповідачем не заперечується. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільної неповнолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, будь-яких інших осіб на утриманні не має, останній працює на будівництві не офіційно та отримує середньомісячну заробітну плату, розмір якої становить близько 16000-18000 грн. Жодних доказів перебування відповідача на обліку у лікарів не надано. Крім того, не заслуговує на увагу й та обставина, що на утриманні відповідача перебує непрацездатний батько, який є особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки сам факт встановлення йому інвалідності жодним чином не свідчить про його незадовільний майновий стан. При цьому, будь-які докази, які підтверджували повідомлену [PERSON] обставину (факт утримання батька) стороною відповідача в ході розгляду справи не надано. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 9), у зв`язку з чим отримує пенсію в розмірі 2760 грн. на місяць (а.с. 11). Остання працевлаштована у ФОП [PERSON] на посаді продавця консультанта з неповним робочим часом на 0,5 ставки (а.с. 10). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , здорові, на обліку в лікарів не перебувають та самостійних доходів не мають. Доказів іншого сторонами в ході розгляду справи суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4250 грн. щомісячно та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для кожного дітей та до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає звичайним потребам малолітньої дитини. Також, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, суд приймає до уваги визнання стороною відповідача позову та вважає, що таке не зачіпає будь-яких прав та законних інтересів третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася до суду 27.09.2023 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved