Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , в особі представника звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів у вихованні дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 30 червня 2012 по 22 липня 2014 року перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 22 липня 2014 року до 29 березня 2019 року, малолітній [PERSON] проживав з матір`ю відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2014 року. Починаючи з 29 березня 2019 року, дитина проживала з батьком, [PERSON] всупереч вищезазначеного рішення суду, за адресою: [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 758/6113/19 залишено в силі рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року, яким місце проживання малолітнього [PERSON] , визначено разом із його батьком [PERSON] ( [ADDRESS] ). Починаючи з 29 березня 2019 року до нині, [PERSON] систематичною намагалася та намагається зустрічатися з сином, [PERSON] , для реалізації свого права на безперешкодне спілкування з сином, проте батько [PERSON] , постійно перешкоджав та перешкоджає їй у цьому. [PERSON] , просила суд ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкод у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] та визначити спосіб її участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом: -безперешкодного спілкування 2 (два) рази на тиждень, в період часу з 18:00 години до 20:00 години (по Києву) кожного вівторка та в період часу з 10:00 години до 12:00 години (по Києву) кожної неділі з дитиною засобами телефонного та/або відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom, якими користується дитина, з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, без особистого втручання батька, його дружини [PERSON] та інших осіб, у спілкування матері з сином; -безперешкодного спілкування 1 (один) раз на тиждень в період часу з 18:00 години до 20:00 години (по Києву), кожний четвер, з дитиною та психологом, засобами відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom, якими користується дитина, з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, без особистого втручання батька, його дружини [PERSON] та інших осіб, у спілкування матері, сина та психолога; При спілкуванні матері з сином за допомогою телефонного та/або відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Skype , Telegram, Zoom матері, дозволяється залучати до даних розмов рідну сестру [PERSON] , [PERSON] , його рідну бабусю та тітку; -особистого контакту дитини з матір`ю протягом не менш, як 4 (чотирьох) днів, при приїзді матері до України (за умови попереднього повідомлення батька дитини на його офіційну електронну пошту: [INFO] за 3 (три) дні до приїзду), з правом ночівлі дитини за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням розпорядку дня дитини, без участі та присутності батька; -спільного відпочинку щорічно не менше 30 (тридцяти) календарних днів влітку під час літніх канікул та не менше 7 (семи) календарних днів взимку під час зимових канікул, за умови попереднього повідомлення батька дитини на його офіційну електронну пошту: [INFO] за 7 (сім) днів, в місцях, які обиратиме мати для такого відпочинку (з правом виїзду за кордон) та без присутності батька; -встановлення чергування між батьками, святкування дня народження дитини, [PERSON] , [INFO] кожного року: парний рік дитина зустрічає день народження із матір`ю (за місцем на вибір матері), непарний рік із батьком (за місцем на вибір батька). При цьому кожний із батьків, якщо дитина зустрічає день народження не з ним, має право на відеозв`язок з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom та/або встановлення телефонного контакту, а також кожний із батьків має право надсилати подарунки дитині (поштовим відправлення, кур`єрською доставкою, тощо). Зобов`язати [PERSON] : - повідомляти [PERSON] про стан здоров`я дитини, місце її перебування, про результати її навчання, щомісяця не пізніше 5 (п`ятого) календарного дня поточного місяця на офіційну електронну пошту [PERSON] : [INFO] ; -встановлювати, телефонний та/або відеозв`язок з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom, між матір`ю та дитиною, та матір`ю дитиною і психологом відповідно до визначеного способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина; -на момент початку особистого контакту та спільного відпочинку матері з сином, щоб дитина знаходилася за місцем її проживанням визначеним судом ( [ADDRESS] ). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2023 року заяву представника [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. 12 вересня 2023 року представник [PERSON] подала до суду клопотання про долучення доказів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року заяву представника [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. 16 жовтня 2023 року від Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області подано до суду Висновок про встановлення участі матері гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та спілкування з ним, що затверджене рішенням №167 виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 06 грудня 2023 року представник [PERSON] подала до суду клопотання про долучення доказів щодо витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. У судове засідання 06 грудня 2023 року [PERSON] та її представник не з`явилися, повідомлялися про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, представник подала до суду клопотання з проханням проводити розгляд справи без Позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву та пояснення від третьої особи не надходили, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст.128 ЦПК України судові виклики відповідача та третьої особи здійснюювалися судовими повістками про виклик та оголошенням на веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 30 червня 2012 по 22 липня 2014 року, що підтверджується рішенням Подільського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу від 22 липня 2014 року у справі № 758/7090/14 (т.1 а.с.15). За час перебування у шлюбі у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Починаючи з 22 липня 2014 року до [INFO] , малолітній [PERSON] проживав з матір`ю відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2014 року у справі № 758/7090/14. Рішенням Подільського районного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 758/11957/18 місце проживання дитини [PERSON] змінено на місце проживання: [ADDRESS] . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі №758/6113/19, місце проживання малолітнього [PERSON] , визначено разом із його батьком [PERSON] ( [ADDRESS] ), яке залишено без змін в частині Постановою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року. Відповідно до відповіді Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 10 лютого 2022 року за № 436/109/1400/22 на адвокатський запит за вх. №55 від 07 лютого 2022 року заяв [PERSON] з письмовими зверненнями до [PERSON] та до Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Подільської районної державної адміністрації з підтвердженням їх відправки від 08 квітня 2019 року, 12 квітня 2019 року, 18 квітня 2019 року, 26 квітня 2019 року, заяви [PERSON] про відмову від проходження медіації проекту договору про визначення місця проживання дитини, умов утримання та участі батьків у вихованні із підтвердженням направленням та отримання [PERSON] листів [PERSON] до [PERSON] надісланих на його електронну адресу та повідомлень надісланих у месенджері актами про недопущення посадових осіб органу опіки та піклування до обстеження умов проживання від 18 лютого 2022 року та 05 вересня 2022 року; відповідей відділення поліції №4 Бучанського районного управління поліції в Київській області від 05 січня 2023 року за вих. №26, від 20 січня 2023 року за вих. №192, від 23 березня 2023 року за вих. №823, від 24 березня 2023 року за вих. №831 судом встановлено, що починаючи з квітня 2019 року [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 05 грудня 2022 року за вих. № 1736/02-26 на адвокатський запит від 28 листопада 2022 року, заяви про зникнення дитини [PERSON] від 30 листопада 2022 року, відповіді відділення поліції №4 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області від 07 грудня 2022 року за вих. № 2760, довідкою про результати проведення перевірки від 06 грудня 2022 року протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 березня 2023 року, пояснення [PERSON] від 24 березня 2023 року, відповіді Бучанського районного управління поліції в Київській області від 24 березня 2023 року за вих. №831, адвокатського запиту за вих. № 118/03-2023 року від 24 березня 2023 року, відповіді служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 30 березня 2023 року за вих. № 245, відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 14 квітня 2023 року на адвокатський запит № 144/04-2023 від 11 квітня 2023 року судом встановлено, [PERSON] з метою створення перешкод у спілкуванні матері, [PERSON] з сином неодноразово надає неправдиву інформацію представникам служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поясненням [PERSON] від 01 вересня 2023 року, відповіддю Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 07 вересня 2023 року за вих. № 660, довідки з ТОВ «Заклад освіти «АСТОР», відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30 серпня 2023 року за вих. №91-41560/18/23 судом встановлено [PERSON] далі продовжує створювати перешкод у спілкуванні матері, [PERSON] з сином, шляхом перетину дитиною, [PERSON] [INFO] , державного кордону 22 серпня 2023 року та ненадання жодної інформації щодо дитини, що підтверджується листуванням [PERSON] до [PERSON] на його електронну адресу. Судом встановлено, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Акту обстеження умов проживання від 14 березня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , та Акту оцінки потреб особи від 14 березня 2023 року для дитини існують всі належні умови проживання. У Республіці Німеччина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] де для дитини існують всі належні умови проживання. Позивач працевлаштована на підприємстві «Шнайдер Транспорте» та належно здійснює свій обов`язок по утриманню малолітньої дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 Сімейного Кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, відповідно до положень ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Так, в ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Відповідно до ст.4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини . Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 Сімейного Кодексу України , якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні сина, досягти не можуть. Починаючи з квітня 2019 року батько дитини самостійно прийняв рішення про обмеження в спілкуванні матері з дитиною, тому вимога [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини ґрунтується на законі. Під час здійснення правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача та інтереси дитини. Також судом враховуються висновки органу опіки та піклування. З наданого суду висновку про встановлення участі матері гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що затверджено рішенням №167 виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити способи участі матері [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік спілкування з дитиною: кожного вівторка з 18.00 години до 20.00 години, кожної неділі з 10.00 години до 12.00 години, кожного четверга з 18.00 години до 20.00 години, засобами телефонного та/або відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Telegram, Zoom, спільного відпочинку щорічно 30 календарних днів влітку та 7 календарних днів взимку під час канікулярного періоду за бажанням дитини, в інші дні за домовленістю з батьком та бажанням дитини. Суд приходить до висновку, що даний графік спілкування з дитиною не відповідає найкращим інтересам дитини, адже виходячи з матеріалів справи, батько усілякими шляхами намагається уникати контакту дитини з матір`ю навіть не вказуючи місце де знаходиться дитина, тому пункт висновку спілкування з дитиною в інші дні за домовленістю з батьком є недоречним, адже батько може зловживати своїм правом і не надавати згоди на дане спілкування. Також орган опіки та піклування не врахував, що [PERSON] протягом тривалого часу дитину не бачила та не спілкувалася з дитиною, за цей час дитина можливо віддалилася від матері та з початку не може мати з нею стійкого психоемоційного зв`язку. У такому випадку, встановлення довірливих стосунків з дитиною має бути поступовим та з можливістю залучення дитячого психолога та без участі батька. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тому суд вважає за можливим визначити наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] шляхом: 1)безперешкодного спілкування 3 (три) рази на тиждень, в період часу з 18:00 години до 20:00 години (по Києву) кожного вівторка та четверга, та в період часу з 10:00 години до 12:00 години (по Києву) кожної неділі з дитиною засобами телефонного та/або відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom та інших програм, якими користується дитина, з урахуванням розпорядку дня та зайнятості дитини, з можливістю залучення дитячого психолога, без особистого втручання батька. При спілкуванні матері з сином за допомогою телефонного та/або відеозв`язку з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom та інших програм якими користується дитина матері, дозволяється залучати до даних розмов рідну сестру [PERSON] , [PERSON] , його рідну бабусю та тітку; 2)особистого контакту дитини з матір`ю протягом не менш, як 4 (чотирьох) днів, при приїзді матері до України (за умови попереднього повідомлення батька дитини на його офіційну електронну пошту: [INFO] за 3 (три) дні до приїзду), з правом ночівлі дитини за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням розпорядку дня дитини, без участі та присутності батька; 3)спільного відпочинку щорічно не менше 30 (тридцяти) календарних днів влітку під час літніх канікул та не менше 7 (семи) календарних днів взимку під час зимових канікул, за умови попереднього повідомлення батька дитини на його офіційну електронну пошту: [INFO] за 7 (сім) днів, в місцях, які обиратиме мати для такого відпочинку (з правом виїзду за кордон) та без присутності батька; 4)встановлення чергування між батьками, святкування дня народження дитини, [PERSON] , [INFO] кожного року: парний рік дитина зустрічає день народження із матір`ю (за місцем на вибір матері), непарний рік із батьком (за місцем на вибір батька). При цьому кожний із батьків, якщо дитина зустрічає день народження не з ним, має право на відеозв`язок з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom та/або встановлення телефонного контакту, а також кожний із батьків має право надсилати подарунки дитині (поштовим відправлення, кур`єрською доставкою, тощо). Зобов`язати [PERSON] : 1)повідомляти [PERSON] про стан здоров`я дитини, місце її перебування, про результати її навчання, щомісяця не пізніше 5 (п`ятого) календарного дня поточного місяця на офіційну електронну пошту [PERSON] : [INFO] ; 2)встановлювати, телефонний та/або відеозв`язок з використанням програм WhatsApp, Skype, Telegram, Zoom та інших програм якими користується дитина, між матір`ю, дитиною та психологом відповідно до визначеного способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина; 3)на момент початку особистого контакту та спільного відпочинку матері з сином, щоб дитина знаходилася за місцем її проживанням визначеним судом ( [ADDRESS] ). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного. У зв`язку із задоволенням позову з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] у розмірі 3 220,81 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16). У позовній заяві Позивач зазначає розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у сумі 70 000, 00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивачем подано договір про надання правової допомоги № 11/11-2021 від 11 листопада 2021 року, рахунок на оплату № 34 від 29 грудня 2022 року; квитанцію №35 від 05 січня 2023 року, квитанцію №93 від 13 січня 2023 року; платіжну інструкцію № 35842413SB від 16 січня 2023 року; платіжну інструкцію № 35678845SB від 06 січня 2023 року; рахунок на оплату № 35 від 02 червня 2023 року; квитанцію від 09 червня 2023 року; платіжну інструкцію № 09/06/2023 від 09 червня 2023 року; акт наданих послуг №32 від 05 грудня 2023 року на суму 55 800,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 55 800,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 55800,00 грн. грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved