Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що, 31 травня 2022 року близько 17 години 00 хвилин між нею та відповідачем на території ВСП "Немішаївський фаховий коледж НУБіП України" відбувалася розмова на тему відключення від електропостачання квартири в якій позивачка проживає. У зв`язку із конфліктністю відповідача позивачкою була викликана поліція і розмова відбувалася в присутності працівника поліції та інших осіб. Зазначає, що під час звичайної ділової розмови у форматі питання-відповідь відповідач почав ображати позивачку та поширювати неправдиву інформацію, після чого вона попросила свого сина здійснити відеозапис правопорушення. Вказує, що відповідач в присутності працівника поліції продовжував її ображати та поширювати неправдиву та недостовірну інформацію, а саме: «ви здали мене росіянам» на відеозапису з 2 хв. 54 сек., «ви здала мене росіянам» повторно, на відеозапису з 2 хв. 58 сек., «ви здала мене росіянам» повторно, на відеозапису з 3 хв. 05 сек. «обвиняю, конкретно що вона мене здала» на відеозапису з 3 хв. 26 сек., пане поліційский, [PERSON] , здала мене росіянам які приходили розстрілювати мене і мою сім?ю, і до цього є багато свідків, які це підтвердять» на відеозапису з 3 хв. 59 сек. «шановний пане поліцейський, [PERSON] , здала мене росіянам які приходили розстрілювати мене і мою сім`ю, і до цього є багато свідків, які це підтвердять» на відеозапису з 3 хв. 59 сек. Зазначає, що на відеозапису чітко видно та чутно як відповідач в грубій формі, показуючи пальцем в її сторону та чітко називаючи її ПІБ стверджує та розповсюджує недостовірну інформацію. Вказує, що така недостовірна інформація, поширена відповідачем, принижує її честь та гідність та не має жодного юридичного підтвердження окрім наклепу та розповсюдженні недостовірної інформації та такими діями відповідача, вважає, що їй завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги через поширення недостовірної інформації перед сторонніми людьми та яка в подальшому може розповсюджуватись в селищі, якому вона проживає, що може призвести до невідворотних наслідків з приводу втрати поваги до своїх співмешканців та друзів. Просить визнати недостовірною і такою, що порушує право [PERSON] на повагу до її честі та гідності інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] на території ВСП "Немішаївський фаховий коледж НУБіП України" про те, що [PERSON] : «ви здали мене росіянам» «ви здала мене росіянам» «ви здала мене росіянам» «обвиняю, конкретно що вона мене здала» «шановний пане поліційский, [PERSON] , здала мене росіянам які приходили розстрілювати мене і мою сім`ю, і до цього є багато свідків, які це підтвердять». Зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом запису відео на своєму фоні (в присутності позивача) на тому самому місці і в той самий час, не пізніше 5 днів з моменту набрання рішення законної сили, в форматі AVI або МР4 або MOV, зі словами: «Я [PERSON] , [INFO] розповсюдив неправдиву інформацію про [PERSON] » та надіслати відео на електронну адресу [INFO] або через комунікаційну програму Viber на тел. [NUMBER] позивачу та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об`ємі. Зазначив, що розмова, яка відбулась в травні 2022 року відбулась після того, як [PERSON] було спровоковано конфлікт та викликано поліцію до ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України». Підставою для самого конфлікту виявилося аварійне відключення електроенергії до кімнати студентського гуртожитку, де проживає [PERSON] . Відповідно до даних енергетичної служби коледжу лічильник обліку електроенергії кімнати № 310 студентського гуртожитку № 4 вийшов з ладу, працював на зворотній відлік об`єму спожитої енергії та потребував термінової заміни. Враховуючи небезпеку роботи пошкоджених приладів обліку, кімнату № 310 було від`єднано від електропостачання. Оскільки [PERSON] самостійно намагалася під`єднати кімнату № 310 до електромережи коледжу, тому їй було зроблено зауваження про недопустимість таких робіт особою, яка не має відповідної кваліфікації та допусків. Після цього, невідомими особами було умисно пошкоджено мережу електропостачання до кімнат мешканців третього поверху гуртожитку № 4 . Звертає увагу, що позивач [PERSON] , виявилася недобросовісним наймачем житлового приміщення, вона та члени її родини користуються комунальними послугами, які надає коледж, але не сплачують кошти за користування житлом та відмовилася укладати договір найму житлових приміщень, та така діяльність спричинює суттєві збитки закладу освіти. Також зазначає, що в період з 24.02.2022 року по 01.04.2022 року, коли на території Київської області, тривали бойові дії між Силами Оборони України та окупантами, адміністрація коледжу вжила всіх можливих заходів для збереження життів працівників і студентів коледжу. Однак, деякі особи, з особистих мотивів, не зважаючи на безпеку всіх хто перебував у укриттях коледжу, доніс окупантам на відповідача, як керівника закладу освіти та повідомив окупантам про наявність у нього рацій та можливих засобів зв`язку з ЗСУ. Відбулися тривалі обшуки, під час яких окупанти знущались з людей та утримували у заручниках дітей. Рацій та інших засобів зв`язку не знайшли, але вирішили показово розстріляти відповідача. Також зазначає, що певні особи, що були свідками тих подій, повідомили відповідачу, що на особу директора коледжу і наявність у нього засобів зв`язку окупантам вказала саме [PERSON] , яка в той час сама перебувала у підвалах гуртожитку, користувалась безпекою укриття, вживала їжу та воду, яку забезпечив саме коледж. Після деокупації адміністрація коледжу звернулась ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Було відкрите відповідне кримінальне провадження та на даний час ведеться слідство. Крім того, зазначає, що відповідач казав фрази, на які посилається позивач, то він їх говорив в контексті того, що на даний час здійснюється кримінальне провадження в ході якого встановлюється наявність чи відсутність кримінального правопорушення в діях позивача, які можуть полягати в співпраці з окупантами і від яких міг постраждати відповідач та його сім`я. Вказує, щодо даних слів, наведених в позові посилався на те, що «працюють відповідні служби» та «ведеться слідство». Вважає, що поширив інформацію, отриману з офіційних джерел. Окрім цього, слова відповідача, визначені в позові, слід розуміти та сприймати системно разом з словами про те, що «працюють відповідні служби» та «ведеться слідство», щоб зрозуміти повний зміст його висловлювань. Тобто, його слова, наведені в позові, слід сприймати разом з поширенням інформації, одержаної з офіційних джерел. Говорячи такі слова, разом з вищезгаданою інформацією, він не стверджував про певні факти, а лише надав свою оцінку щодо обставин, які пов`язані з інформацією, одержаною з офіційних джерел. Таким чином, вважає, що відповідачем було лише поширено інформацію, отриману з офіційних джерел, щодо кримінального провадження, де вивчається діяльність позивача на наявність чи відсутність кримінального правопорушення, та надано власне оціночне судження щодо можливої наявності в діяльності позивача ознак кримінального правопорушення. Ніяких тверджень про здійснення позивачем кримінальних правопорушень або порушень принципів суспільного життя відповідач не висловлював. На адресу суду надходила від позивача відповідь на відзив, в якому відзив відповідача вважає необґрунтованим та таким який не містить жодного належного доказу та описаний на припущеннях. Зазначає, що після розповсюдження недостовірної інформації, відповідач не вибачився та не довів висказане. Вважає, що відповідачем публічно було здійснено розповсюдження недостовірної інформації та не спростовано на сьогоднішній день, а тому заради захисту її честі та ділової репутації вважає, що відповідач повинен спростувати таку інформацію. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач та представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладене у відзиві. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання з 2007 року. Гуртожиток знаходиться на території ВСП «Немішаєвський фаховий коледж НУБіП України». Відповідач [PERSON] є директором ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурів і природокористування України». 31 травня 2022 року між позивачем та відповідачем на території ВСП "Немішаївський фаховий коледж НУБіП України" відбувалася розмова на тему відключення від електропостачання квартири в якій позивачка проживає. З дослідженого судом диска вбачається, що між позивачем та відповідачем відбувається розмова на тему відключення від електропостачання квартири в якій проживає позивач. Крім того, на відео зафіксовано, що відповідач вживає фрази: «ви здали мене росіянам»; «обвиняю, конкретно що вона мене здала»; «пане поліційский, [PERSON] , здала мене росіянам які приходили розстрілювати мене і мою сім`ю, і до цього є багато свідків, які це підтвердять»; «шановний пане поліцейський, [PERSON] , здала мене росіянам які приходили розстрілювати мене і мою сім`ю, і до цього є багато свідків, які це підтвердять». Крім того, судом допитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Чула, як [PERSON] говорив, що [PERSON] колаборант, що здала його росіянам. Також зазначила, що відповідач в грубій формі, показуючи пальцем в сторону позивача розповсюджував недостовірну інформацію. Судом допитано в якості свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що вона є викладачем ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування», в період окупації, адміністрацією коледжу було вжито всіх заходів для збереження життів працівників і студентів коледжу. Зазначила, що [PERSON] контактувала з росіянами, приносила їм їжу, і говорила, що з усіма потрібно спілкуватися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивачку, разом проживали під час окупації. Бачила як [PERSON] контактувала з росіянами. В судовому засіданні, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є викладачем ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування», в період окупації, відповідачем було вжито всіх заходів для збереження життів працівників і студентів коледжу. Зазначила, що вона в період окупації особисто не бачила, щоб [PERSON] спілкувалася з росіянами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює завідувачем відділення ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України». Зазначив, що позивачка спілкувалася з росіянами. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є викладачкою ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування». Зазначив, що знає всіх учасників процесу, під час окупації [PERSON] спілкувалася з росіянами. Окрім того, судом встановлено, що відповідач під час розмови з працівником поліції повідомляв обставини, які відомі йому відносно позивачки, а не поширював вказану інформацію іншим особам. Вказані факти підтверджуються листами №59 від 12.07.2022, №38-А від 23.05.2022 до Служби безпеки України, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2022 за №4202212200000324 за ч. 6 ст. 111 КК України відносно [PERSON] . Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 201ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до статей 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до норм ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Згідно зі статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно із статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність юридичного складу правопорушення, яке є підставою для захисту порушеного права у спосіб, передбачений ст. 277 ЦК України, оскільки в даному випадку позивачем не доведений факт поширення відповідачем інформації, яка стосується позивача, як необхідний елемент юридичного складу такого правопорушення. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи з вищенаведеного, дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить достатнього належного підтвердження поширення відповідачем інформації, яку позивач просить спростувати у своїх позовних вимогах, а тому приходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Витрати позивача, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed