Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

30.10.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Фортуна Г.Г., до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у якому позивач просить стягнути із [PERSON] , на її користь, грошові кошти у сумі 4 500 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, кошти у сумі 2 500 гривень на відшкодування завданої мені моральної шкоди, 3 000 гривень витрат на правову допомогу та судові витрати у сумі 1073 грн. 60 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 12 серпня 2023 року [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos по вул. Фестивальній, 1 у м. Чернівці, у порушення вимог ПДР, допустив наїзд на дитячу гірку моделі «Doloni - 2.430», вартістю 4 500 грн., яку позивач придбала за власний кошт на КП «МТК «Калинівський ринок». З цього приводу позивач звернулася до поліції та на відповідача було складено відповідні протоколи. [PERSON] спочатку обіцяв залагодити провину та самостійно установити нову гірку, однак не виконав цього. Також зазначає, що при наїзді на дитячу гірку, така зазнала ушкоджень, що не дає можливості її використовувати за призначенням. Таким чином, з посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 500 гривень, у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Також позивач просить стягнути із відповідача понесені судові витрати у справі, а саме витрати на оплату судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Вищевказаний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, отриманий судом засобами поштового зв`язку 30.10.2023 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.14). Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 31.10.2023 прийнято зазначену вище позовну заяву у справі до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 13.11.2023 (а.с.15). Судом, ухвалою від 13.11.2023, залишено без руху позовну заяву [PERSON] , з підстав відсутності доказів оплати судового збору за заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди. 20.11.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Фортуни Г.Г. у якому останній просить вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди не розглядати, відповідно зменшити загальну суму стягнень на 2500 грн. та поновити розгляд. Судове засідання у справі призначено на 05.12.2023. Ухвалою суду від 05.12.2023 прийнято відмову від частини позовних вимог та закрито провадження у цивільній справі № 726/2600/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. У судове засідання 05.12.2023 сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать матеріали справи. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Фортуни Г.Г., надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника та позивачки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у справі, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Скерував до суду заяву у якій вказав, що згідний купити іншу гірку. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи факт належного повідомлення сторін про розгляд справи, беручи до уваги отримані судом заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних у ній доказів. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини справи, доходить такого висновку. Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.09.2023 у справі № 726/1928/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно з встановлених у справі обставин, 12.08.2023 о 09:00 в м. Чернівці по вул. Фестивальна, 1, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду, а саме: дитячу гірку, внаслідок чого пошкодив її, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 02.10.2023. Також разом із позовом позивач долучає надану їй відповідь із УПП в Чернівецькій області від 22.08.2023, згідно якої за її зверненням на спецлінію «102» , щодо пошкодження дитячої гірки автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , за адресою: вул. Фестивальна, 1 м. Чернівці проведено відповідну перлівку та щодо [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та постанову за ч.2 ст. 16 КУпАП. Позивач долучає копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 травня 2023 року, згідно якої [PERSON] придбала дитячу гірку «Doloni велику 2.430», за 4 500 гривень (а.с.7). Суду надано і звернення адвоката до [PERSON] щодо добровільного відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.с.9). Натомість відповідач із заявою долучає роздруківку із мережі Інтернет щодо вартості дитячої гірки, на ОЛХ, що становить 2 050 грн. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із наступних правових норм. Відповідно до ч.1-2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст. 1187 ЦК України). За загальним правилом, встановленим частиною 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, мiж ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена шкода. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винуватість відповідача у вчиненні ДТП, не підлягають доказуванню. Тобто наявний причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, яка полягає у пошкодженні дитячої гірки. Таким чином судом встановлено, що позивачу [PERSON] , у власності якої, за адресою: [ADDRESS] , перебувала дитяча гірка «Doloni - 2.430», що пошкоджена в результаті ДТП, завдана відповідачем [PERSON] , під час керування ним транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , матеріальна шкода на загальну суму 4 500 грн., що підтверджується долученими документами на підтвердження понесених витрат на її купівлю. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Доказів спростування розміру заявленої вартості гірки чи проведеної її заміни суду не надано. При цьому, суд критично ставиться до наданої відповідачем роздруківки з мережі Іетерент, оскільки остання не може спростувати понесених позивачкою витрат на встановлення дитячої гірки та їх не співмірності із заявленим розміром до відшкодування. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. При цьому, згідно встановлених обставин, даних про наявність дійсного полісу страхування до матеріалів справи не долучено, а тому відповідач повинен нести відповідальність за завдану шкоду. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача заподіяної позивачеві внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 4 500 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи факт задоволення позовних вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, понесені позивачкою витрати на оплату судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп. слід стягнути на її користь із відповідача. Що стосується заявлених витрат на правничу допомогу, то суд враховує таке. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так позивач вказує про понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., на підтвердження чого долучає квитанцію до прибуткового касового ордера № 77 від 24 жовтня 2023 року про їх оплату (а.с.12). Також до матеріалів справи долучено Ордер адвоката та Акт про оплату послуг адвоката та прийняття-передачі юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 08.09.2023, згідно із яким за договором про надання правової допомоги виконавець передав, а замовник прийняв послуги на суму 3000 грн., а саме: вивчення суті справи та консультація (1 год) - 500 грн.; складання позовної заяви (1 год) - 500 грн.; складання запиту про врегулювання спору (1 год) - 500 грн.; складання клопотання про виклик свідків (1 год) - 500 грн.; складання клопотання про виклик свідків (1 год) - 500 грн.; збір, вивчення та аналіз доказів до позову та виготовлення їх копій (1 год) - 500 грн.; зустріч та робота зі свідками (1 год) - 500 грн. (а.с.10-11). При вирішенні питання про розподіл понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідач не погоджувався із їх розміром. Також матеріалами справи не в повній мірі підтверджено заявлений позивачкою розмір витрат. Так, зокрема, у описі наданих послуг вказано про складання клопотання про виклик свідків та зустріч із роботою із свідками, на що витрачено по 1 годині ( в загальному 2 години) та заявлено до сплати таким чином 1000 грн. (по 500 грн. за кожну годину). Однак у матеріалах справи відсутнє зазначене клопотання про виклик свідків, а також не вказано про їх існування, свідки судом не допитувалися у межах вказаного провадження, а тому у цій частині заявлені вимоги до відшкодування не підлягають. З іншої сторони, вимоги щодо відшкодування решти витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. підтверджено документально, є обґрунтованим, оскільки такі витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи. При цьому суд враховує і поведінку сторони позивача під час розгляду справи, яка не призводила до затягування розгляду справи, а розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 2 000 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а тому знаходить правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивачки понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved