Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

15.08.2022 року [PERSON] звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , без реєстрації шлюбу з 01 січня 2002 року по 16 грудня 2005 року; визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0395 га, кадастровий номер - 5924187900:07:016:0025, під будинком [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0409 га, кадастровий номер 5924187900:07:016:0026, розташованої по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та зазначених вище земельних ділянок; стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивовано тим, що з січня 2002 року [PERSON] та позивачка почали проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, жили в квартирі її батьків разом з батьками і її сином від першого шлюбу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Так як вони проживали з її батьками, не оплачували комунальні послуги за проживання, то протягом 2002-2003 років мали можливість зібрати кошти на придбання власного житла. 07 квітня 2004 року вона з [PERSON] , проживаючи разом придбали будинок [ADDRESS] на земельній ділянці Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області, на якій знаходиться вищевказаний будинок, кадастровий номер 5924187900:07:016:0026.Вищевказаний придбаний будинок знаходився в занедбаному стані, останні п`ять років до його придбання в ньому ніхто не проживав, підлоги не було, дверні короби та вікна були пошкодженні гниллю, штукатурка на стінах осипалась, сходи до будинку були розвалені. Вони замовили та встановили міжкімнатні двері та вікна в будинок. Після чого поштукатурили стіни та стелю. Потім було змонтовано систему опалення та газопостачання. У вересні 2004 року на земельній ділянці на подвір`ї будинку було пробито скважину і прокладено системи водопостачання та водовідведення.17.12.2005 року між нею та [PERSON] було зареєстровано офіційний шлюб. У червні 2005 року її чоловік [PERSON] звільнився з роботи і був безробітнім по березень 2006 року.Протягом цього часу, а саме з червня 2005 року по березень 2006 року було зроблено ремонт в коридорі будинку і встановлено нові вхідні двері. Ремонт у вищевказаний період проводився за її власні кошти. Крім того, у 2006 році вони зробили утеплення будинку піною між цегляною кладкою стін, встановили нову огорожу на подвір`ї будинку та нові металеві ворота. Навесні 2007 року її чоловік [PERSON] разом з її сином [PERSON] розібрали старий дах будинку і застелили новий, влаштувавши фронтони та вкрили новим шифером. Після чого було облаштовано ванну кімнату, покладено нову плитку та встановлено сантехніку. У 2008 році воназ чоловіком [PERSON] побудували на подвір`ї будинку новий гараж з влаштованим під ним погребом, вуличний туалет і літній душ. У 2009 році вона разом зі своїм сином [PERSON] зробили ремонт двох спальних кімнат будинку, а також встановили нові вікна в цих кімнатах. У 2010 році вона разом з чоловіком [PERSON] зробили нові сходи до будинку та обклали плиткою фундамент. У 2012 році вона разом з чоловіком [PERSON] здійснили ремонт у вітальні та облаштували підвісну стелю з гіпсокартону. Також, протягом 2012 року вони закінчили ремонт у кухні будинку. Протягом всіх років, коли вона з чоловіком [PERSON] облаштовували свій будинок за адресою [ADDRESS] , її мати, син [PERSON] та її невістка [PERSON] допомагали їм в проведенні будівельних та ремонтних робіт у будинку та подвір`ї за вищевказаною адресою. Своїми силами вони всі разом фарбували вікна та двері, шпаклювали стіни та клеїли шпалери. Крім того, її мати у 2010-2011 роках проживала разом з ними і також допомагала як фізично у проведенні ремонтних та будівельних робіт, так і матеріально. У 2019 році у будинку було встановлено опалювальний котел на тверде паливо і проведено реконструкцію систему опалення та встановлено нові димоходи. У 2018 році у її чоловіка [PERSON] діагностували захворювання нирок, йому встановили першу групу інвалідності з необхідністю проводити гемодіаліз з періодичністю 3 рази на тиждень. Так як він потребував сторонньої допомоги, вона завжди супроводжувала його в лікарню і забирала після проведення процедур. Крім цього, вона проводила йому всі необхідні процедури вдома: перев`язки, накладання компресів, уколи. Так як лікування її чоловіка [PERSON] вимагало значних коштів, то в цей час всі витрати по господарству, оплата комунальних послуг, обслуговування будинку і подвір`я, проводилися за її рахунок. Поховання чоловіка [PERSON] також проводила вона за свої власні кошти. Таким чином, спірний будинок по вищевказаній адресі, а також всі виконані роботи здійснено нею особисто з чоловіком [PERSON] за їх спільні кошти, а також з допомогою членів її сім`ї, частина робіт виконані робітниками, яких вони з чоловіком наймали і з якими розраховувалися коштами їх спільного бюджету. Як за час їх спільного проживання без укладення шлюбу, так і після офіційної реєстрації шлюбних відносин з чоловіком [PERSON] , вони разом займалися господарством, обробляли земельну ділянку і кожен рік відправляли половину врожаю для сім`ї відповідача - сину від першого шлюбу (відповідачу у даній справі) [PERSON] в Кривий Ріг, Дніпропетровської області, де останній проживав. Ухвалою від 15.08.2022 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. 17.10.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Яковця Є.О. надійшов відзив на позовну заяві, в якому просив відмовити в позові в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю. Ухвалою суду від 21.12.2022 року по справі закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 31.01.2023 року, який неодноразово відкладено. Позивачка та її представник - адвокат Цимбал В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити. Додатково до викладеного у позові [PERSON] суду пояснила, що у 2001 р. познайомилась із [PERSON] , у них зав`язались близькі стосунки. Так як [PERSON] був розлучений та проживав у матері в селі, то вони, за згодою її батьків, із січня 2002 р. почали спільно проживати по [ADDRESS] у їх квартирі, разом, а також її син від попереднього шлюбу [PERSON] . На той час вони з [PERSON] удвох працювали, а тому мали змогу відкладати гроші на купівлю будинку, оскільки не витрачались на найм житла та інше. У квітні 2004 р., після тривалих переглядів, вони придбали у с. Герасимівка будинок, який оформили на [PERSON] , на той час вона не придала цьому значення, оскільки у них були довірчі стосунки. Придбаний будинок був у поганому, занедбаному стані, а тому вони за спільний кошт, спільними зусиллями, за допомогою також його батька, її сина, наймаючи робітників, вони поступово робили ремонтні роботи, щоб почати жити в будинку. На початку 2005 р. Леонід звільнився з роботи і поїхав на заробітки у [PERSON] , щоб заробити грошей на ремонт, весілля та інше. Повернувся із заробітків [PERSON] десь у листопаді 2005 р., а у грудні 2005 р. вони одружились. Раніше не одружувались, бо у 2003 р. помер її батько, у 2004 р. його батько, це була жалоба по рідних. У 2006 р. у [PERSON] виявили діабет і його здоров`я почало погіршуватись. У весь час вони, хоч і переїхали жити до будинку, поступово доробляли ремонт, допомагав її син та невістка, син [PERSON] жив у іншому місті, приїздив рідко, допомоги від нього зовсім не було. Коли [PERSON] вже тяжко хворів, то його син, [PERSON] , до батька не приїздив, грошами не допомагав на лікування, а тому усі витрати по лікуванню лягли на її родину, ховали [PERSON] вони також за власний кошти, а його син [PERSON] навіть не приїхав на похорон батька. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитана в судовому засіданні 20.04.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] ,надала показання про те, що вона знає позивача та покійного її чоловіка з 1999 року, так як разом працювали в «Ромнигаззбут» із [PERSON] . Від [PERSON] їй стало відомо, що позивач та [PERSON] десь із січня 2002 року жили як родина, проживали спочатку у квартирі позивачки в [ADDRESS] , протягом 2003-2004 років також, оскільки збирали кошти на будинок разом, потім придбали будинок у занедбаному стані, робили там ремонт, переїхали в будинок десь у 2006 р. Була на святі у родини [PERSON] та [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] , приблизно восени 2003 р. або 2004 р., вони вели себе як подружжя. Потім [PERSON] захворів, позивачка доглядала за ним, у 2020 році останній помер. Допитана в судовому засіданні 20.04.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що її чоловік товаришував і працював разом з покійним [PERSON] , останнього вона знала з 1996 року. Їй відомо, що у [PERSON] були спочатку відносини з позивачкою, десь через 1-1,5 року вони одружились, у 2004 році придбали будинок, до цього часу [PERSON] проживав разом з позивачкою в [ADDRESS] . Вона разом з чоловіком допомагали їм робити ремонт, разом з невісткою позивачки клеїли шпалери у будинку, строїли камін, бюджет у [PERSON] був спільний, наймали працівників для ремонту, вони платили з спільного бюджету. У позивачки був більший дохід, ніж у [PERSON] , бо вона працювала на керівних посадах. Допитана в судовому засіданні 20.04.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що позивачка та її покійний чоловік [PERSON] познайомились у 2001 році, з 2002 року проживали разом в [ADDRESS] , у квартирі позивачки, збирали кошти, хотіли придбати будинок, жили з батьками позивачки. Ці обставини їй були відомі, оскільки вони працювали з [PERSON] . Потім у 2004 році купили будинок в с. Герасимівка, у 2005 році одружились. Вона також знає, що [PERSON] із [PERSON] та її рідні тривалий час ремонтували будинок, провели там газ, воду, зробили туалет, кришу, замінили вікна та підлогу, сходи, збудували гараж. У позивачки був більший дохід, ніж у [PERSON] . Потім [PERSON] захворів, його стан здоров`я з часом погіршувався, а [PERSON] його доглядала увесь цей час, коли помер поховала. Допитана в судовому засіданні 24.05.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що 01.05.2005 р. вона познайомилась із майбутнім чоловіком [PERSON] , на травневих святах, а в листопаді 2005 р. з свекрухою - позивачкою по справі, та свекром [PERSON] , які разом жили в квартирі в [ADDRESS] . Їй також відомо, що у 2005 році свекор [PERSON] був на заробітках у Москві, заробляв гроші на ремонт будинку і весілля, повернувся до м.Ромни у листопаді 2005 р., а вже у грудні 2005 вони офіційно одружились. Також знала, що у свекра із свекрухою ще до офіційного одруження був будинок в с. Герасимівка, але там все було потрібно було ремонтувати, надалі, з 2006 р., вона з чоловіком (сином [PERSON] ) також допомагали робити ремонтні роботи різні, вона особисто білила стіни та клеїла шпалери. На її пам`яті матеріали для ремонту та інше в хату у основному [PERSON] купували за гроші свекрухи, оскільки вона більше заробляла, а [PERSON] взагалі за характером був скупувати, не любив витрачати гроші. Вона з чоловіком (сином [PERSON] ) обробляли там і огород, облаштовували подвір`я будинку. Коли [PERSON] вже тяжко захворів, то її чоловік возив його до лікарні у місто, на гемодіаліз. Син [PERSON] - [PERSON] батькові не допомагав, приїздив рідко, [PERSON] сам їздив до сина у гості у м.Кривий Ріг, чи він там лікувався і що робив - їй не відомо. Позивачка сама поховала чоловіка. Допитана в судовому засіданні 24.05.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що [PERSON] після розлучення з першою дружиною жив у матері в [ADDRESS] , тривалий час, десь з 1998-1999 р. по 2003-2004 роки, поки не купив будинку в с. Герасимівка. Він сам їй говорив, що купив будинок за 11 тис. грн., але ще близько року після купівлі проживав у матері. Вона працювала на взуттєвій фабриці, а [PERSON] в газовій службі, разом їздили на автобусі на роботу у м.Ромни, тому бачила його кожного дня. Крім того, вона ходила до матері, так як жила навпроти, спілкувались як сусіди. Бачила, що [PERSON] на подвір`ї будинку матері побудував гараж, обновив паркан навколо будинку, косив сіно корові, обробляв город. У хаті матері були всі речі [PERSON] , він їй допомагав по хазяйству. Коли саме одружився [PERSON] їй не відомо, з дружиною вона у с. Вовківці не жили. Син [PERSON] , [PERSON] , приїздив до батька і баби десь раз на місяць. Допитана в судовому засіданні 24.05.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надала показання, що орієнтовно десь із 2000 р. [PERSON] проживав з матір`ю в с. Вовківці, після розлучення з першою дружиною. Вона бачила, як він ввечері повертався з роботи до дому матері, так як вони жили по сусідству. Леонід жив там десь до осені 2004 р. Говорив їй, що купив будинок у с. Герасимівка, але ще продовжував жити у матері. [PERSON] допомагав матері по господарству, коли мати померла в 2006 р., то вже там не жив. Допитаний в судовому засіданні 15.09.2023 року свідок [PERSON] , [INFO] , надав показання, що з початку 2002 року його мати [PERSON] та [PERSON] розпочали жити разом як родина (як чоловік та жінка) в [ADDRESS] у квартирі, він там також жив у той час, разом з бабою та дідом. У них було таке облаштування у квартирі, його мати з [PERSON] жили в одній кімнаті, він також окремо у іншій кімнаті, у баби було спальне місце на кухні, на той час, у 2003 р., дід вже помер. У 2004 році його мати з [PERSON] купили за спільні кошти будинок в с. Герасимівка, але далі жили в квартирі, оскільки робили разом ремонт будинку, він у цьому також допомагав. У 2005 році [PERSON] поїхав до Москви на заробітки, а після повернення вони з матір`ю офіційно узяли шлюб. Після одруження також купили автомобіль ВАЗ 2109. Він знав, що мати з [PERSON] шукають будинок щоб жити окремо, але скільки він коштував йому не відомо, знає тільки що приймали рішення про купівлю разом, також йому не було відомо, як мати з [PERSON] розпоряджаються спільним бюджетом та хто з них які кошти вкладав в ремонт. Він не бачив, щоб [PERSON] жив у с. Вовківці, щоб розходились батьки не пам`ятає. З 2014 по 2019 роки він був у АТО, а як повернувся, то [PERSON] вже дуже захворів, він возив його до лікарні. Син [PERSON] приїздив в с. Герасимівка, не часто, як останній став хворіти не приїжджав взагалі, і на похорон також, усі витрати несла тільки його родина. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 29.12.2020 року Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області Шокотою Г.Г. 09.06.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 64, [PERSON] усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де в воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] . 10.12.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Ільченко Л.І. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Як вбачається з роз`яснення з питань спадкової справи приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області Ільченко Л.І. адресованих [PERSON] , видати останньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не можливо, так як у складі зазначеного спадкового майна є майно, реконструйоване/побудоване спадкодавцем за період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] . Також встановлено, що 07.04.2004 р. [PERSON] придбав будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3417682 від 23.04.2004 року, на підставі договору купівлі-продажу реєстраційний №679 від 07.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І. Право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства [PERSON] оформив у порядку приватизації, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №392183 від 22.11.2007 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ5906604362018 від 23.01.2018 року, кадастровий номер: 5924187900:07:016:0026. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.12.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, 17.12.2005 р. позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Рішенням 12 сесії п`ятого скликання Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області від 12.06.2007 р. [PERSON] в [ADDRESS] , передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,0804 га, в тому числі: 0,0395 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,0409 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 137 від 05.04.2021 [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала з 17.12.2005 р. разом із своїм чоловіком [PERSON] (який помер [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство. Як вбачається з довідки КП «Роменське МБТІ» РМР № 243 від 29.04.2022 р. згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 р. домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстровій книзі № 5, номер запису 870, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 5382911 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ільченко Л.І., приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу 07.04.2004 р., реєстровий номер 679. Відповідно до довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 111 від 09.06.2022 [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] з 16.08.2000 року по 29.04.2004 рік згідно з даними по господарських книг № 14 за 1996-2000 рік та № 12 за 2001-2005 роки. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Ільченко Л.І. 07.06.2022 р., [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0409 га, розташована [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5924187900:07:016:0026. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст.46 цього Кодексу). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачкою способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно; по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток. При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі № 595/970/20 (провадження № 61-4017св21). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), тобто з 01 січня 2004 року. Позивачка [PERSON] просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер померлого [INFO] , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2002 року по [INFO] , тому спірні правовідносини в цій частині мають вирішуватися з урахуванням положень КпШС України, Закону України «Про власність» та Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 314/2720/18 (провадження № 61-4850св20). Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності Цивільним кодексом України -з 01.01.2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР, який діяв до 01.01.2004 року, не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.04.2021 року в справі № 185/8560/18 (провадження № 61-22363св19), від 24.06.2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21). На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без шлюбу. Під час вирішення спору щодо спору про майно, набутого до 01 січня 2004 року особами, які проживали однією сім`єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Тобто сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є її власністю. Тільки в разі встановлення цих фактів та обставин положення частини першої статті 24 КпШС України, частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважаються правильно застосованими. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Такий висновок міститься й у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №-752/8825/15-ц та Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-66цс13 та від 25 грудня 2013 року № 6-135 цс13.( №404/6953/16-ц від 17.10.2018 року). Відтак позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 01.01.2002 року по 01.01.2004 року задоволенню не підлягають. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Так, за змістом наведених судом вище норм законодавства, зокрема сімейного, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Відтак, майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак, для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28.11.2018 року в справі №127/11013/17, від 16.01.2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 27.03.2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17.04.2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15.08.2019 року у справі№588/350/15, від 23.09.2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10.10.2019 року у справі №748/897/18, від 11.12.2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12.12.2019 року у справі №490/4949/17, від 18.12.2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09.11.2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року по справі N 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 року по справі N 466/3769/16-ц). Позивачка [PERSON] на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків, проте, такі свідчення свідків не дають підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Пояснення свідків, здобуті в судовому засіданні свідчать лише про існування між [PERSON] та [PERSON] у певний період часу близьких стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Крім того, жоден із свідків зі сторони позивача, включно із сином позивачки, не надав суду таких достатніх та об`єктивних показань, які б містили відомості, яким чином у [PERSON] та [PERSON] був облаштований спільний побут, розподілені сімейні обов`язки, ведення сторонами спільного бюджету, про інші взаємні права і обов`язки притаманні подружжю тощо. Крім того з показань свідків встановлено, що на початку 2005 р. [PERSON] поїхав на заробітки, а повернувся у листопаді 2005 р., та яким чином у цей період між [PERSON] та [PERSON] було збережено фактичні шлюбні відносини відомостей суду не надано. Вказане не дає суду можливості на основі цих показань встановити дійсні обставини справи, щодо факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №442/2219/11. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Отже, саме на позивачку [PERSON] було покладено обов`язок доведення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні позивачка [PERSON] не надала суду доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про факт спільного проживання з [PERSON] у вказаний у позові період часу, ведення ними спільного господарства, включаючи наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, тому немає підстав і для встановлення факту проживання сторін по справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по по 16.12.2005 року. А відтак відмова у задоволенні вимоги про встановлення юридичного факту, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, повинні мати наслідком відмови і в іншій частині позовних вимог, як похідних від первісної. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed