Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 196. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із нею. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалось, їх стосунки на протязі років поступово погіршились, що в подальшому призвело до неможливості їх продовження та фактичне їх припинення. З середини 2021 року вони проживають окремо, при цьому не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Тобто, фактично на сьогоднішній день шлюбно-сімейні відносини між ними вже припинені, а шлюб має лише формальний характер. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони виявились зовсім різними людьми за характерами, у них протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, що в подальшому призвело до втрати взаєморозуміння. Вважає, що їх сім`я розпалась і зберегти шлюб немає сенсу, оскільки примирення між ними неможливе. Інших спорів на даний час у них немає. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2023 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, відзив на позов до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 23.10.2010 року, місце реєстрації - відділ реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 196. Згідно із свідоцтвом про народження, від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved