Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У листопаді\~2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 25.10.2013 між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії №630047555. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, проте відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в результаті чого станом на 22.01.2023 має заборгованість у сумі 52136,14 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та через сайт Судова влада України, оскільки з інформації Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] відсутні. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року [PERSON] підписано оферту №630047555, відповідно до якої останньому запропонував АТ "Альфа-Банк" укласти з ним угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк". Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту встановлення відновлювальної кредитної лінії, сума кредиту, процентна ставка, тип процентної ставки - фіксована, строк дії. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 листопада 2022 року. 03 липня 2023 року АТ «Сенс Банк» на адресу [PERSON] направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 січня 2023 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №630047555 становить 52136,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Доказів виконання своїх зобов`язань, відповідачем не надано. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом у розмірі 52136,14 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved