Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Заявник адвокат Кецкало В.В., діючи в інтересах та від імені [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. [INFO] у віці 74 років помер батько [PERSON] [PERSON] , 1943 року народження, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, в тому числі і на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0932 га, розташовану на території Уманської міської ради/Садове товариство «Вітамінник», яка призначена для ведення садівництва. За життя спадкодавець заповіту не склав, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги є заявник [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), її рідна сестра, заінтересована особа [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та їх мати (вдова спадкодавця) [PERSON] , яка від спадщини відмовилася на користь двох дочок. З метою вступу у володіння спадщиною [PERSON] та [PERSON] своєчасно, з дотриманням шестимісячного строку, звернулися до державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. з відповідними заявами, а останньою була відкрита спадкова справа № 368/2017. На частину успадкованого майна, зокрема, на земельну ділянку розміром 2,3714 га, кадастровий номер 7124682500:02:002:0091, належну спадкодавцю, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.04.2018. Цим свідоцтвом визначено і спадкодавця [PERSON] , і коло спадкоємців його дочок, якими є [PERSON] та [PERSON] . Проте, видати свідоцтво на успадковану ще одну належну батькові земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0932 га, розташовану на території Уманської міської ради/Садове товариство «Вітамінник», нотаріус відмовляє по тій причині, що у правовстановлюючому документі, а саме Державному акті серії ЧР, виданому Уманською міською радою 17 квітня 1998 року та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1025, наявна помилка у написанні прізвища її власника спадкодавця [PERSON] . Так, у цьому державному акті записано, що державний акт виданий [PERSON] , в той час, як справжнє прізвище батька сторін у справі [PERSON] , тобто без літери «н». Вказана розбіжність викликана елементарною помилкою особи, яка складала вказаний правовстановлюючий документ. Проте, оскільки зазначена розбіжність у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі та в інших документах, які посвідчують його особу, мають місце, вказане створює перешкоди для реалізації заявником свого права на спадкування належної її покійному батькові земельної ділянки та робить неможливим розпорядження спадковою земельною ділянкою останньою в майбутньому. Правильність написання прізвища спадкодавця підтверджується рядом документів, а також вказаний факт можуть підтвердити і свідки. Факт родинних відносин заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] та, відповідно, статус спадкоємців в особі заявника та її сестри [PERSON] після смерті їх батька, встановлений нотаріусом. Встановлення юридичного факту належності покійному батькові заявника правовстановлюючого документу має істотне значення для охорони її прав та майнових інтересів, оскільки необхідний для реалізації права на спадкування нерухомого майна. Будь яким іншим шляхом встановити такий факт неможливо. Просить суд встановити юридичний факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР, виданий Уманською міською радою 17 квітня 1998 року на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0932 га, розташовану на території Уманської міської ради/Садове товариство «Вітамінник», та зареєстрований в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю за № 1025, який виписано на ім`я [PERSON] , насправді належав за життя [PERSON] , померлому [INFO] . Заявник адвокат Кецкало В.В. в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність за наявними матеріалами. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Як заінтересована особа, заявляє, що підтверджує викладені у заяві факти, а тому просить заяву [PERSON] задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло письмове пояснення, у якому просять суд здійснювати розгляд справи без участі представника Головного управління, та зазначають про те, що згідно даних фонду документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області наявний державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1025 площею 0,0932 га, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів, земельної ділянки № 224 на ім`я [PERSON] . Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника, заінтересованої особи та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 514. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-571, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцями [PERSON] , 1943 року народження, який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , спадкоємець (дружина померлого) [PERSON] від своєї частки у спадковому майні відмовилася. Спадкова справа № 368/2017. Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво це приватизована земельна ділянка, розміром 2,3714 га, кадастровий номер 7124682500:02:002:0091, що знаходиться в адміністративних межах Івангородської сільської ради Христинівського району Черкаської області. Частки спадкоємців у спадковому майні рівні по 1/2 кожного. У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР спадкодавцю також на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 63 від 12.02.1998, належала земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0932 га, розташована на території Уманської міської ради (Садове товариство «Вітамінник»), яка передана для ведення садівництва. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1025. Разом з тим, у вищевказаному державному акті прізвище власника « [PERSON] » записано з інтервалом між буквами, а саме як: « [PERSON] ». Проти факту належності [PERSON] зазначеної земельної ділянки не заперечують і заінтересовані особі, що підтверджується наданими письмовими поясненнями. Державний акт на землю\~- це документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності або право користування громадянина чи юридичної особи на земельну ділянку. Державний акт на землю містить інформацію про власника земельної ділянки; підстави набуття права власності(права користування) на земельну ділянку; місце розташування, площу земельної ділянки; опис суміжних землекористувачів; обмеження та обтяження у використанні ділянки. Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449,\~яка втратила чинність\~на підставі\~Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 № 404 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів».\~З 01 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності\~Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою\~не видаються. З 01.01.2013 р. земельні ділянки як об`єкти права реєструються в Державному земельному кадастрі (далі ДЗК), а права на них (власності, користування тощо) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК. Наявність помилок у правовстановлюючому документі на землю унеможливлює реалізацію особою своїх прав власника земельної ділянки. Помилки в державних актах поділяють на дві групи: технічні, орфографічні. Технічні помилки стосуються неправильно визначеної площі земельної ділянки, її конфігурацій тощо. Орфографічними є помилки допущені у\~прізвищі, імені та по батькові громадянина, якому видавався державний акт на його земельну ділянку; назві юридичної особи; назві населеного пункту, вулиці тощо. Виправлення орфографічних помилок відбувалось до 2013 року шляхом видачі нових державних актів замість тих, що містять помилки. Проте, з 2013 року державні акти не видаються, а, отже отримати новий акт замість того в якому міститься помилка, неможливо. Крім того, слід звернути увагу на те, що за весь період видачі державних актів на право власності та на право постійного користування землею Інструкцією по їх заповненню заборонялося робити виправлення або помарки. Отже, в раніше виданих державних актах на право власності на земельну ділянку чи право постійного користування земельною ділянкою жодних виправлень робити не можна, оскільки його можна визнати зіпсованим. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.\~ \~ \~ \~ Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації своїх спадкових прав, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, що стало неможливим нотаріально, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено орфографічну помилку у написанні прізвища власника, а саме прізвище « [PERSON] » було розділено на два слова « [PERSON] » та « [PERSON] », що не залежало від спадкодавця. Разом з тим, внести такі виправлення у державний акт, або виданий новий державний акт на ім`я померлого, неможливо. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності спадкодавцю державного акту на право на земельну ділянку, як документа, що підтверджує право власності на майно, на яке має право спадкоємець заявник по справі, але через наявну помилку позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Як вбачається із заяви, спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, через помилку у державному акті. Тобто, заявник не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки державний акт викдавася, реєструвався та посвідчувався відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі, свідчить на її користь, а також враховуючи позицію заінтересованих осіб, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР спадкодавцю [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved