Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

20.07.2023р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останнього на його користь 3000 доларів США, що еквівалентно 109705,80грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2022р. між ним та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме гідротехнічної споруди, яка розташована та території Перемишлянської ОТГ, за межами с.Кореличі хутір Заруддя Львівського району, у складі земляної низьконапірної греблі та шахти, суміщеної з донним водовиступом. Право власності на спірне нерухоме майно належало [PERSON] на підставі рішення Перемишлянського районного суду від 01.04.2022р. у справі №449/88/22, що на момент укладення Договору не оскаржувалось та набрало законної сили. Сторони узгодили\~ ціну купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 11000доларів США, що на момент укладення Договору еквівалентно 321803,90грн. Договором було визначено, що [PERSON] сплачує [PERSON] авансовий платіж у розмірі 87764,70грн., що станом на 03.06.2022р. еквівалентно 3000 доларів США. Решту суми покупець зобов`язувався сплатити в день підписання основного договору. Сторони зобов`язались укласти основний договір у строк до 31.12.2022р. Однак до 31.12.2022р. відповідач ухилявся від укладення основного договору. Крім цього ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.08.2022р. Перемишлянській міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Перемишлянського районного суду від 01.04.2022р. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.11.2022р. скасовано рішення Перемишлянського районного суду від 01.04.2022р. , в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. Станом на 11.07.2023р. відповідач ухиляється від повернення авансового платежу в розмірі 3000 доларів США. Позивач [PERSON] та його\~ представник -\~ адвокат Мартиневич Ю.О. в судове засідання не з`явилися, до суду скеровано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності; позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи не з`явився повторно, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд зважає на наступне. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно попереднього договору купівлі-продажу від 03.06.2022р. [PERSON] зобов`язався в майбутньому укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу гідротехнічної споруди, яка розташована та території Перемишлянської ОТГ, за межами с.Кореличі хутір Заруддя Львівського району, у складі земляної низьконапірної греблі та шахти, суміщеної з донним водовиступом. Сторони узгодили\~ ціну купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 11000доларів США, що на момент укладення Договору еквівалентно 321803,90грн. Договором було визначено, що [PERSON] сплачує [PERSON] авансовий платіж у розмірі 87764,70грн., що станом на 03.06.2022р. еквівалентно 3000 доларів США. Решту суми покупець зобов`язувався сплатити в день підписання основного договору. Сторони зобов`язались укласти основний договір у строк до 31.12.2022р. Згідно рішення Перемишлянського районного суду від 01.04.2022р. за [PERSON] визнано право власності за набувальною давністю на гідротехнічну споруду, яка розташована на території Перемишлянської ОТГ, за межами с.Кореличі (х.Заруддя) Львівського району Львівської області, у складі: земляної низьконапірної греблі та шахти, суміщеної з донним водовипуском. Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 24.11.2022р. рішення Перемишлянського районного суду від 01.04.2022р. скасовано та ухвалено нову постанову відповідно до якої у позові [PERSON] до Перемишлянської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю відмовити. Судом також встановлено, що на момент розгляду справи письмового договору купівлі-продажу, як і будь-якого іншого правочину (договору оренди, тощо), між сторонами укладено не було, а сплачені позивачами кошти в сумі\~ 3000 доларів США\~ не повернуті. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основий договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, у разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. В диспозиції ч. 2 ст. 570 ЦК України зазначено: якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом враховано, що зобов`язанням за попереднім договором, що укладено між сторонами 03.06.2022р., є укладення договору купівлі-продажу . Повернення авансу не є зобов`язанням за цим договором, а є наслідком припинення зобов`язання через неможливість його виконання. В попередньому договорі чітко визначено строк виконання зобов`язання до 31.12.2022. Саме після настання цього строку позивач дізнався або повинен був дізнатися, що зобов`язання про укладення договору купівлі-продажу відповідачем не виконано і у позивача настало право вимоги щодо виконання зобов`язань за попереднім договором, в тому числі й право повернення авансу. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 13,89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимог ЦПК України, всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо. Частиною 2 статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Відповідно до положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. Враховуючи те, що позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідач не надав суду жодних переконливих доказів на спростування доводів позивача , а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суд вважає, що доводи позивача базуються на правовому обґрунтуванні і порушене внаслідок цього його права потребують судового захисту, шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] суму авансу сплаченого на виконання попереднього договору від 03.06.2022 в розмірі 109705,80 грн. В силу вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивачами під час подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 1097.06 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача На підставі викладеного та

Outcome: approved