Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. Позов мотивовано тим,\~що [INFO] помер [PERSON] . 09.12.2021 року Заваллівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області за реєстром № 360 посвідчено заповіт, згідно якого спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів позивачу. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. За заявою позивача про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за № 81/2022, а 19.04.2023 pоку, позивач отримала в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, яке належало померлому [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] . Окрім того, згідно рішення Заваллівської селищної ради Голованівського (Гайворонського) району № 372 від 24.10. 1995 року померлому [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1106 кв.м в садовому товаристві « [INFO] », розташованої по [ADDRESS] , на якій спадкодавець [PERSON] побудував будинок, документи на який на право власності на своє ім`я померлий, за життя так і не оформив. З метою подальшого оформлення іншої частки спадкового майна - житлового будинку, позивач звернулась до державної нотаріальної контори, де їй було надано запит до Ульянівського МБТІ про видачу розширеної архівної довідки та виготовлення технічного паспорту на будинок, для чого працівнику МБТІ потрібно було зробити внутрішні і зовнішні заміри будинку. Однак, позивач не має можливості надати доступ працівнику МБТІ до вказаного житлового будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] , оскільки в цьому будинку знаходиться стороння особа, відповідачка по справі, яка з її слів проживає в будинку на підставі домовленості з померлим [PERSON] , а тому категорично заявила, що доступу до будинку позивачу та працівнику МБТІ не надасть. Внаслідок чого, позивач позбавлена можливості замовити та отримати технічний паспорт та архівну довідку на будинок для подальшого оформлення цієї частини спадкового майна. Позивач неодноразово зверталась безпосередньо до відповідачки та до поліції з вимогою щодо звільнення житлового будинку, в якому вона проживає без законних на те підстав. Однак, прийняті заходи за її зверненнями результатів не дали. Просить суд зобов`язати відповідачку вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення будинку та видачі позивачу ключів від замка вхідних дверей. Судові витрати по справі стягнути з відповідачки. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.10.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту судової влади України про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). Покійний [PERSON] залишив заповіт від 09.12.2021 року, яким заповів позивачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, на що він по закону матиме право та що буде йому належати на день його смерті (а.с. 5). Згідно копії рішення виконавчого комітету Заваллівської селищної ради від 24.10.1996 року №372 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки у садово-городньому товаристві «Графітчик» [PERSON] » [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку за [ADDRESS] для індивідуального садівництва та городництва площею 1106 кв.м. в садово-городньому товаристві «Графітчик» (а.с. 6). 19.04.2023 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №578, згідно якого вона є спадкоємцем на зазначене у заповіті майно [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). 19.05.2023 року, 23.05.2023 року та 30.05.2023 року [PERSON] зверталась з заявами до відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області з приводу того, що в будинку, розташованому в [ADDRESS] , який належав [PERSON] , проживає стороння особа, яка не надає доступу до будинку (а.с. 9-11). 08.06.2022 року за №3027/121-1-2022 відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області листом повідомило [PERSON] , її звернення про те, що на дачі яку їй заповів [PERSON] проживає невідома їй жінка, розглянуто. Ознак кримінального чи адміністративного правопорушення в даній події не вбачається підстав для занесення відомостей до ЄРДР не має. У вказаному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин (а.с. 12). Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Положеннями\~статті 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~статтею 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до \~статтею 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц. На підтвердження заявлених вимог позивачем подано листи до відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області. Вказані листи та встановлені в них обставини не підтверджують факту вчинення відповідачем перешкод позивачеві в користуванні належним їй майном. За таких обставин, суд вважає доводи позивача не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки фактичного існування обставин недопуску відповідачем до належного їй житлового приміщення нею не доведено. З наведеного вбачається, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні цим садовим будинком. Також суд вважає, що лише факт звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном, а саме садовим будинком без надання жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог не є підставою для задоволення позову. Враховуючи наведене, а також те, що надані позивачем докази є недостатніми для підтвердження того, що права позивача порушені та відповідно потребують судового захисту, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed