Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

адвокат Волощук В.В. в інтересах [PERSON] , 20.12.2022 звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 488\~190 грн. 81 коп. боргу за договором позики від 20.09.2021, мотивуючи тим, що 20.09.2021 між позивачкою та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого [PERSON] позичила [PERSON] 12\~000 доларів США до 20.09.2022, зі сплатою з 20.10.2021 відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 150 доларів США щомісячно, на підтвердження отримання коштів відповідач надав позивачці розписку. У порушення умов означеного договору, [PERSON] свої зобов`язання за таким не виконав, зокрема з лютого 2022 року припинив здійснювати платежі в рахунок погашення заборгованості та відсотків, на неодноразові прохання та звернення про повернення боргу не реагує, тому позивачка змушена звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просив позов задовольнити, стягнути з [PERSON] суму боргу з відсотками, а всього 488\~190 грн. 81 коп., а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 22.02.2022 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження (а.с. 56). Позивачка [PERSON] в суді вимоги підтримала, допитана як свідок пояснила, що позичаючи відповідачу 20.09.2021 строком на один рік грошові кошти в сумі 12\~000 доларів США, з 20.10.2021 розраховувала отримувати від останнього по 150 доларів США щомісяця, як відсотки за користування грошовими коштами - загальна сума відсотків про яку вони усно домовились з [PERSON] складає 1\~800 доларів США, тобто 12% річних від основної суми позичених коштів, що з жовтня 2021 року по січень 2022 року вона отримала від відповідача 15 144 грн., як відсотки за користування позикою, однак з лютого 2022 року щомісячні платежі від [PERSON] припинились, у зв`язку з чим змушена була звернутись до суду. Представник позивачки [PERSON] позов підтримала з мотивів наведених у заяві від 20.12.2022, просить стягнути з відповідача на користь позивачки, суму основного боргу та недоплачених відсотків згідно боргової розписки від 20.09.2021 у розмірі 488 190 грн. 81 коп., а також судовий збір та витрати понесені на професійну правову допомогу. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав частково, допитаний як свідок пояснив, що всі платежі здійснені ним на домовлені з [PERSON] карткові рахунки, в т.ч. без зазначення призначення платежу, він здійснював в рахунок погашення заборгованості за тілом позики у розмірі 12\~000 доларів США, що жодних домовленостей з приводу сплати відсотків за користування позикою, як і інших зобов?язань перед позивачкою, за які йому б доводилось перераховувати грошові кошти на карткові рахунки останньої, між ними не було. Представник відповідача [PERSON] висловилась на підтримку позиції відповідача, просить позов задовольнити частково на суму 387 679 грн. 20 коп., вирішити питання стягнення судових витрат пропорційно задоволеним вимогам. Заслухавши пояснення представників [PERSON] та [PERSON] , свідчення позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4, 13, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). За положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 13 грудня 2017 року в справі №\~6-996цс17, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Із змісту позовної заяви від 20.12.2022, із долученої до матеріалів справи оригіналу розписки від 20.09.2021 убачається, що [PERSON] 20.09.2021 позичила [PERSON] 12\~000 доларів США, останній зобов`язувався повернути кошти до 20.09.2022, про що написав позивачці відповідну розписку (а.с. 1-4, 7, 8). Як убачається із змісту розписки, [PERSON] , 20.09.2021 взяв у борг у [PERSON] 12\~000 доларів США строком на один рік до 20.09.2022 із щомісячною виплатою в 150 доларів США (або еквівалент у гривні на момент повернення). Сторони домовились про те, що грошові кошти будуть перечислюватись на щомісячній основі з 20.10.2021 на банківську картку позивачки №\~ [NUMBER] . Факт отримання грошових коштів підтверджується банківською випискою за рахунком. Згідно боргової розписки від 20.09.2021, таку складено у двох примірниках, після її підписання усі попередні розписки втрачають свою юридичну силу. За положеннями статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивачки оригіналом розписки [PERSON] від 20.09.2021, що долучена до матеріалів цивільної справи, розписка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] до 20.09.2022 (а.с. 7, 8). Верховний Суд України 11 листопада 2015 року у справі за №\~6-1967цс15 роз`яснив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Із змісту боргової розписки [PERSON] від 20.09.2021 убачається, що при її складанні сторонами дотримано всіх істотних умов, зокрема зазначено дату складання (отримання коштів), прізвища, ім`я і по батькові сторін, валюту позики, зобов`язання про повернення коштів, обов`язок позичальника погашати заборгованість із щомісячною виплатою по 150 доларів США (або еквівалент у гривні на момент віддачі) (а.с. 8). Водночас вищеозначена розписка не містить положень про сплату позичальником [PERSON] на користь позикодавця [PERSON] по 150 доларів США (або еквівалент) щомісяця, в рахунок погашення відсотків за користування позикою, як про це у заяві від 20.12.2022 та в суді покликається позивачка, натомість у такій йдеться лише про 150 доларів США, як щомісячна виплата в рахунок погашення боргу в розмірі 12\~000 доларів США. Частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Із свідчень сторін в суді, із долучених до матеріалів справи виписок по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» убачається, що відповідачем [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за борговою розпискою від 20.09.2021, на карткові рахунки позивачки [PERSON] (належність таких рахунків позивачці, остання не заперечує) сплачено грошові кошти в сумі 51\~144 грн. 00 коп. (а.с. 14-21, 71-79). Таким чином, різниця між сумою боргу наданого позивачкою [PERSON] відповідачу [PERSON] у розмірі 12\~000 доларів США, що на день подання позову еквівалентно 438\~823 грн. 20 коп. та сумою боргу погашеного відповідачем - 51\~144 грн. 00 коп. складає 387\~679 грн. 20 коп. (12\~000 доларів США х 36,\~5686 - 51\~144 грн. 00 коп. = 387\~679 грн. 20 коп.) Як убачається із повідомлення-вимоги від 07.02.2022, інших матеріалів справи, [PERSON] після припинення здійснення відповідачем щомісячних платежів, у лютому 2022 року, зверталася до [PERSON] з вимогами про повернення залишку боргу, однак останній такі вимоги проігнорував (а.с. 22-45). Згідно ст. 526, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] , як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач [PERSON] , як позичальник, позику не повертає, однак зобов`язаний повернути, а саме грошові кошти в сумі 387\~679 грн. 20 коп., що дорівнює залишку заборгованості відповідача за договором позики - борговою розпискою від 20.09.2021, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов`язання слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в примусовому порядку. Належних та допустимих доказів на підтвердження домовленостей між сторонами про повернення відповідачем [PERSON] , окрім основної суми боргу в розмірі 12\~000 доларів США, відсотків у розмірі по 150 доларів США (або еквівалент у гривні) з жовтня 2021 щомісяця, позивачкою [PERSON] не надано, в процесі розгляду справи - судом не здобуто. Більше того, як ствердила позивачка [PERSON] в суді, перед підписанням розписки від 20.09.2021, ознайомилась із її змістом, зауважень до неї не мала, про стягнення з відповідача відсотків за користування позиченими коштами, у розписці не зазначала. Необгрунтованими є також покликання [PERSON] про те, що не всі грошові кошти, які вона отримувала на свої карткові рахунки від відповідача перераховувались останнім як борг за борговою розпискою від 20.09.2021, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у період з 20.09.2021 по 20.09.2022 між сторонами інших зобов`язань, в т.ч. укладених договорів оренди, виконання робіт, тощо, на виконання умов яких відповідач [PERSON] мав обов`язок перераховувати грошові кошти на карткові рахунки позивачки. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача судового збору та витрат понесених на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги від 06.09.2022 укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Волощук та Партнери» та ордерів на надання правничої (правової) допомоги серія АА №\~1236572 від 12.09.2022 та серія АА №\~1261058, адвокатів Волощук В.В., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №\~1056 від 17.12.2018 та Москалюк Т.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №\~690 від 17.08.2012, уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів [PERSON] у Городоцькому районному суді Львівської області (а.с. 46-48, 61). Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач у зв`язку з розглядом справи очікував понести 8\~892 грн. 40 коп. судових витрат, з яких 992 грн. 40 коп. - судовий збір та 7\~900 грн. 00 коп. - витрати на професійну правову допомогу (а.с. 4). За положеннями пункту 5.4 договору про надання правової допомоги від 06.09.2022, Клієнт зобов`язаний оплатити послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору (а.с. 46 зворот). Згідно Акта №\~1 здачі-приймання фактично наданих правових послуг від 20.07.2023, сума витрат понесених позивачкою [PERSON] на професійну правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 06.09.2022 становить 12\~800 грн. 00 коп. та складається з: опрацювання матеріалів справи, консультація та погодження плану роботи - 1\~000 грн.; підготовка та подача позовної заяви до суду - 3\~000 грн.; виготовлення копій додатків для відповідача - 450 грн.; замовлення перекладу розписки та її нотаріальне посвідчення - 250 грн.; отримання перекладу в нотаріуса - 1\~200 грн.; підготовка та подача до суду заяви про збільшення позовних вимог - 500 грн.; подача до суду заяви про виклик і допит свідків - 400 грн.; участь в судових засіданнях - 6\~000 грн. (а.с. 137). Як убачається із квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки #\~0.0.2670481516.1 від 12.09.2022 та #\~0.0.2732236990 від 07.11.2022, за подання до суду означеного позову позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 4\~881 грн. 91 коп. (а.с. 5, 6). Згідно виписки з банківського рахунку Адвокатського об`єднання «Волощук та Партнери», адвокатським об`єднанням за надання праової допомоги згідно Договору від 06.09.2022, отримано кошти від [PERSON] в сумі 12\~800 грн. 00 коп (а.с. 139 зворот). З огляду на наведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи положення ст. 137, 141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3\~876 грн. 80 коп. судового збору та 10\~160 грн. 00 коп. витрат понесених на професійну правничу допомогу, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial