Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Акціонерне товариство «Альфа Банк» звернувся з позовом до [PERSON] , про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості в порядку ч.2 ст. 625 ЦКУ у сумі 796887,09 грн. \~\~\~\~\~\~ Представник позивача посилається на те, що 16.08.2007 року Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , уклали Кредитний договір № 800001522 . Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 84 000,00 дол.США. Свої зобов`язання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого утворилась заборгованість. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.07.2014 року по справі за позовом АТ «Альфа-Банк» до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість на підставі ч 2 ст.625 ЦК Цкраїни, яка станом на 09.06.2022 р становить 796887,09 грн. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,\~131 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. У судовому\~засіданні встановлено,\~ що\~16.08.2007 року Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] , уклали Кредитний договір № 800001522 . Відповідно до\~ч.1\~статті 1049\~ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.\~610\~ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.\~1\~ст.\~1050\~ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що\~залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Суд звертає увагу на те, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2009 р. у справі № 2-4468/2009 стосується стягнення заборгованості за кредитним договором. Водночас предметом позову в справі № 520/8168/13-ц, по якій було ухвалено рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2014 р., було звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, тобто визначення розміру заборгованості не було предметом спору. У Постанові\~Верховного суду\~від 23\~листопада 2022\~року по\~справі №\~285/3536/20\~стосовно 3\~%\~річних та\~інфляційних втрат,\~нарахованих на\~задавнену вимогу\~в задавненому зобов`язанні зазначено наступне. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. У матеріалах справи відсутні дані, з яких можливо зробити висновки щодо виконання/ невиконання рішення суду відповідачем. Згідно з ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2,\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок необґрунтованості.

Outcome: dismissed