Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку ( землі загального користування) площею 0,0189 га, яка розташована на території СТ «Юпітер» ("Радар") Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області; зобов`язати\~ [PERSON] за власний рахунок привести земельну ділянку у придатний для використання стан, шляхом демонтажу паркану, який є загальною огорожею земельної ділянки з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126; зобов`язати\~ [PERSON] усунути перешкоди у користуванні суміжною земельною ділянкою, яка належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії № 012039 від 22.07.1998 року. В обґрунтування вимог позову зазначає, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 399707 від 17.08.2010 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0557 (кадастровий номер 3221486500:08:006:0126) для ведення садівництва, яка розташована в садівницькому товаристві «Юпітер» на території Погребівської сільської ради. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № -12039 від 22.07.1998 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,082 га (кадастровий номер 3221486500:08:006:0215) для ведення садівництва, яка розташована в садівницькому товаристві «Юпітер» на території Погребівської сільської ради. Однак в ході перевірки, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Київській області установлено, що [PERSON] самовільно використовує землі загального користування, які є суміжними із земельною ділянкою належною [PERSON] . Також вказані землі загального користування обнесені парканом, який є загальною огорожею земельної ділянки, належної відповідачу.\~ Факт самовільного заняття земель загального користування\~ підтверджується актом\~ перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного державним інспектором Державної інспекції сільського господарства\~ в Київській області\~ № 130/158 від 08.07.2014 року. 02.09.2014 року\~ інспектором було складено протокол\~ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1\~ КпАП України\~ та ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельної ділянки і порушення ст.ст. 125,126 ЗК України та постановою від 15.09.2014 року на відповідача накладено штрафу розмірі 492,00 гривень. Того ж дня державним інспектором Державної інспекції сільського господарства\~ в Київській області Горбатюку В.П. було винесено припис про усунення\~ порушень вимог земельного законодавства, однак, з пояснень позивача, відповідач вимоги припису ігнорує. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог позову, пояснивши, що [PERSON] в 1988 році отримала земельну ділянку від Заводу «Рада» по генеральному плану 6 соток (ділянка № [NUMBER] ) для ведення садівництва та будівництва будинку в садовому товаристві «Юпітер». Державний акт було видано на дві ділянки, проте документ був\~ оформлений з помилкою щодо зазначення площі ділянок.\~ Цією ділянкою вона користувалась 26 років, побудувала на ній будинок, сарай, теплицю, а в 2007 році все це подарувала своєму сину [PERSON] . Згідно генерального плану дорога на ділянці [ADDRESS] не планувалась, в тому числі і зараз не існує.\~ В свою чергу, [PERSON] була виділена ділянка № [NUMBER] площею 6 соток, проте він самовільно зайняв ще\~ 2 сотки 20 см., та ввівши СТ «Юпітер» в оману\~ приватизував 8,20 соток. Крім того, з пояснень позивача вбачається, що в 2012 році [PERSON] зробив заміри їхньої ділянки, додав до генерального плану собі заїзд між ділянками [ADDRESS] , звернувся до землевпорядників, де його креслення були занесені до загальної документації по СТ Юпітер», але з генеральним планом вони не співпадають.\~ Крім того, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання недійсною технічної документації по складанню державних актів на право приватної власнсті на землю. Разом з тим, 16.02.2023 року [PERSON] подав уточнений зустрічний позов, в якому просив визнати за [PERSON] право власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, включаючи складові частини об`єкта нерухомого майна - садовий будинок А, літній душ Б, сарай В, огорожу № 1, за адресою [ADDRESS] , які побудовані у 1990 році та подаровані йому матір`ю [PERSON] за договором дарування від 03.10.2007 р. і розташовані на частині площею 0,0189 га земельної ділянки у його користуванні за межами земельної ділянки з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 за цією адресою, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила їх задовольнити. Щодо задоволення зустрічної позовної заяви просила відмовити з викладених у відзиві підстав. [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, первісний позов просив задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи,дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 90 Земельного кодексу України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому, законодавством. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації і приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі на місцевості, одержання документа, що посвідчує право власності на неї та державної реєстрації забороняється. Способи захисту прав на земельні ділянки ділянки визначені положеннями ст. 152 Земельного кодексу України. Так, у відповідності до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 121 Конституції України Прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно ч .4 ст. 35 Земельного кодексу України до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку. Судом\~ встановлено, що відповідно до державного акту\~ на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 399707,\~ виданого 16.04.2010\~ року\~ [PERSON] є власником\~ земельної ділянки (кадастровий номер: 3221486500:08:006:0126) площею 0,0557\~ га, що розташована в садівницькому товаристві «Юпітер» на території Погребівської сільської ради, Васильківського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва/ У відповідності до державного акту\~ на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 012039,\~ виданого 22.07.1998\~ року\~ [PERSON] є власником\~ земельної ділянки\~ площею 0,082\~ га, що розташована в на території Погребівської сільської ради, Васильківського району Київської області, цільове призначення для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Юпітер» (а.с.9). У відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)\~ земельній ділянці, яка належить [PERSON] присвоєно кадастровий номер: 3221486500:08:006:0215. В судовому засіданні було встановлено, що у відповідності до договору дарування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом\~ Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. 23.09.2011 року [PERSON] передав безоплатно [PERSON] земельну ділянку площею 0,082 га, розташовану на території сільської ради Васильківського району Київської області (кадастровий номер 3221486500:08:006:0215), яка належить\~ дарувальнику на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 012039, виданого Погребівською Радою Народних депутатів Васильківського району Київської області 22 липня 1998 року, на підставі рішення Погребівської сільської Ради народних депутатів від 29.04.1998 року за № 21, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 805. Про перехід права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221486500:08:006:0215 від [PERSON] до [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування державним нотаріусом\~ Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було зроблено відповідну відмутку на державному акті\~ на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 012039/ Таким чином, власником земельної ділянки площею 0,082 (кадастровий номер: 3221486500:08:006:0215), яка є суміжною з земельною ділянкою кадастровий номер: 3221486500:08:006:0126, яка належить [PERSON] на даний час є [PERSON] . Судом установлено, що спірна земельна ділянка площею 0,0189 га відноситься до земель загального користування. Відповідно до ст. 3 ЗК УРСР 1970 року спірна земельна ділянка, яка перебувала у державній власності, відповідно до державного акта у 1988 році була надана у користування СТ «Юпітер». Згідно зі ст. 57 ЗК України 1990 року землі загального користування садівницького товариства можуть бути передані у колективні власність товариству, що оформляється відповідним державним актом на право власності на землю. Стаття 35 ЗК України 2001 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, також передбачає можливість отримання земельних ділянок загального користування садівницьким товариством у власність. Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Такі випадки передбачені, зокрема, ст. ст. 20, 33, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ч. ч. 1, 2 ст. 45 ЦПК України, відповідно до яких прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Прокурор пред`явив позов, у тому числі, і в інтересах [PERSON] , який є інвалідом першої групи, і який як член СТ «Юпітер» користується землями загального користування, проте відповідач, звівши огорожу та господарські споруди, перекриває його дорогу, тобто землі загального користування. Судом встановлено, що упродовж 1988-2015 років СТ «Юпітер» право власності на спірні землі загального користування не оформлено, а тому товариство до цього часу є постійним користувачем земель державної власності на підставі державного акта на право користування землею, який є чинним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 92, п. 6 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), яким п. 6 розд. Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним. Враховуючи, що державний акт на право власності СТ «Юпітер» у встановленому законом порядку уповноваженим органом ніколи не видавався, тому вважав, що відсутні підстави для застосування у цих правовідносинах ч. 4 ст. 35 ЗК України та вважав власником цих земель державу в особі Головного управління Держземагентства у Київській області. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині другій статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Зважаючи на викладене, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження належними, достатніми та достовірними доказами доводи прокурора стосовно того, що вищевказані земельні ділянки до прийняття оспорюваних рішень Великосолтанівської сільської ради Київської області належала до земель водного фонду та що відповідач не мав повноважень на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, а тому не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині витребування на користь територіальної громади спірних земельних ділянок. Висновком експерта №СЕ-1201-1-877.17, складеного судовим експертом Судової незалежної експертизи України 11.12.2017 року на підставі ухвали суду, встановлено наступне: Фактичне землекористування не відповідає правовстановлювальним документам, документації із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] , кадастровий № 3221486500:08:006:0126, площею 0,0557 га для ведення садівництва, що розташована в с/т «Юпітер» Погребівеької сільської ради Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЙ № 399707 від 17.08.2010 року). Фактичне місцезнаходження\~досліджуваної земельної\~ділянки [PERSON] \~вцілому відповідає правовстановлювальним документам і документації із землеустрою на дану земельну ділянку, проте фактична площа вказаної земельної ділянки (0,0761 га) не відповідає правовстановлювальним документам та документації із землеустрою - є більшою на 0,0204 га. Фактичне землекористування не відповідає правовстановлювальним документам та документації із землеустрою на земельну ділянку [PERSON] , кадастровий № 3221486500:08:006:0126, площею 0,0557 га для ведення садівництва, що розташована в с/т «Юпітер» Погребівеької сільської ради Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЙ № 399707 від 17.08.2010 року). Виявлена невідповідність полягає у тому, що 0,0189 га земельної ділянки (на рис.9 заштриховано червоним кольором), яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] (у західній частині ділянки), не входить у межі земельної ділянки з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126, визначені правовстановлювальною і технічною документацією із землеустрою (на рис.9 позначені зеленим кольором); частина садового будинку та господарських будівель і споруд [PERSON] перебуває як на земельній ділянці, на яку видано державний акт, так і за її межами (див. рис.9). Незначну невідповідність виявлено також і по межам земельної ділянки [PERSON] , що вздовж проїздів, а також по межі із суміжною земельною ділянкою [PERSON] (тепер власник [PERSON] ), а саме: - 0,0008 га земельної ділянки, що належить суміжному землевласнику [PERSON] (тепер [PERSON] ), перебуває у фактичному користуванні [PERSON] ; - у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 0,0009 га проїзду с/т «Юпітер» (тобто, ця частина ділянки знаходиться за межами земельної ділянки з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 площею 0,0557 га, визначеними правовстановлювальною і технічною документацією із землеустрою); - 0,0004 га на місцевості перебуває за межами земельної ділянки з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 площею 0,0557 га згідно з правовстановлювальною і технічною документацією із землеустрою, та,нишпистовуеться як проїзд, а отже у фактичному користуванні [PERSON] не перебуває. Виявлена невідповідність фактичного користування представлена графічно на рис. 9 та у Додатку ", що є невід`ємними частинами висновків даного дослідження. За результатами візуально-інструментального обстеження та здійснених обмірів було визначено фактичний порядок користування (межі та їх проміри, конфігурацію та площу) досліджуваною земельної ділянки в с/т « [INFO] » (с/т «Радар») Васильківського району Київської області [PERSON] . Фактичні межі, їх проміри та конфігурація зазначеної земельної ділянки графічно відображені на рис. 9 та у Додатку 2, що є невід`ємними частинами висновків даного дослідження, а також представлені на фото 1-21. В результаті проведеного обстеження та з урахуванням горизонтальної зйомки експертом встановлено наступне: - досліджувана земельна ділянка [PERSON] (попередній власник - [PERSON] ) розташована на розі двох проїздів (див. фото 1-9); - досліджувана земельна ділянка [PERSON] межує, окрім двох вищевказаних проїздів, з двома суміжними ділянками земельною ділянкою, що перебуває у фактичному користування [PERSON] (тепер власник [PERSON] ), що з північно-східної сторони (див. фото 9-13), та земельною ділянкою, що перебуває у фактичному користування [PERSON] , що з північно- західної сторони (див. фото 13-20); - вхід (в`їзд) до досліджуваної земельної ділянки [PERSON] здійснюється з проїзду загального користування (див. фото 1); вхід (в`їзд) до суміжної земельної ділянки [PERSON] здійснюється з того ж проїзду загального користування, що на фото 1; вхід (в`їзд) до суміжної земельної ділянки [PERSON] ( [PERSON] ) здійснюється з іншого проїзду загального користування, що на фото 7-9); - паркан навколо земельної ділянки [PERSON] , що перебуває у фактичному його користуванні, представлений металевою сіткою по бетонних та металевих стовпах (див. фото 1,7-21) та металевими листами (див. фото 2-6); - на земельній ділянці [PERSON] , що перебуває у фактичному його користуванні, розташовані садовий будинок та господарські будівлі і споруди; - загальна площа земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , складає 0.0761 га. що на 0,0204 га більше у порівнянні з площею згідно з правовстановлювальною і технічною документацією із землеустрою. Конфігурація досліджуваної земельної ділянки в с/т «Юпітер» (с/т «Радар») Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , має форму багатокутника, подібного в цілому (якщо знехтувати незначними зломами ліній вздовж меж) до чотирикутника, що межує з двома проїздами, земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] (тепер [PERSON] ). При цьому, на відміну від правовстановлювальної і технічної документації із землеустрою (за якими ділянка [PERSON] представлена чотирикутником, що простягнутий довшими сторонами вздовж ділянки [PERSON] та проїзду [що не вздовж, а напроти], тобто витягнута від ділянки [PERSON] та проїзду [що не вздовж, а напроти]), фактична конфігурація земельної ділянки [PERSON] є більш близькою до квадратної, тобто без різко вираженої різниці у довжині сторін. Відповідь з четвертого питання Фактичне розташування паркану, який на місцевості відмежовує від суміжних земельних ділянок та огороджує земельну ділянку [PERSON] , кадастровий номер 3221486500:08:006:0126, відносно її меж згідно із технічною документацією не відповідає. Виявлена невідповідність фактичного землекористування та відповідно фактичного розташування паркану представлена на рис. 9 та у Додатку 2, що є невід`ємними частинами висновків даного дослідження та полягає у наступному: - паркан, що огороджує земельну ділянку [PERSON] та відмежовує її від суміжної земельної ділянки [PERSON] (тепер [PERSON] ), фактично розмішений на земельнії; ділянці [PERSON] ( [PERSON] ) згідно із технічною документацією із заступом на неї на 0.14м..,0.35м: - визначити точне розташування паркану, що огороджує земельну ділянку [PERSON] та відмежовує її від суміжної земельної ділянки [PERSON] , можливості не надалося у зв`язку із відсутністю технічної документації із землеустрою 1998 р. у повному обсязі (зокрема, відсутністю координат поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON] ); разом з тим, можна сказати, що заступ паркану за межі земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 згідно з правовстановлювальною і технічною документацією із землеустрою, складає 7.58м. Порушення меж (або накладання) земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 для ведення садівництва в с/т «Юпітер» Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯИ № 399707 від 17.08.2010 року) із суміжною земельною ділянкою [PERSON] ( [PERSON] ) відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, а також частково з проїздами існує. Визначити, чи існує порушення меж (або накладання) земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 3221486500:08:006:0126 для ведення садівництва в с/т «Юпітер» Погребівської сільської ради Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЙ № 399707 від 17.08.2010 року) із суміжною земельною ділянкою [PERSON] відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки не вбачається за можливе, у зв`язку із відсутністю правовстановлювальаних документів на цю суміжну ділянку, а також відсутністю технічної документації із землеустрою 1998 р.у повному обсязі (зокрема, координат поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON] ) Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення у повному обсязі, та відмовляє в задоволенні зустрічного позову через його необгрунтованість та безпідставність.

Outcome: approved