Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 30 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на його користь у розмірі 1/3 частин з усіх доходів відповідача на утримання дітей, оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків. Вказує, що з відповідачем по справі з 26.09.2008 по 30.06.2013 перебував у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, та після розірвання шлюбу діти деякий час проживали разом з відповідачем, однак згодом діти переважний час почали проживати разом з ним, він почав піклуватися про них та повністю забезпечувати. Починаючи з вересня 2021 року діти почали постійно проживати з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач спільне проживання з дітьми припинила, та наскільки йому відомо, вона згодом виїхала за кордон. Сумісне його проживання з дітьми продовжилось до того моменту, коли він був призваний до ЗСУ у період мобілізації, у зв`язку з російською збройною агресією проти України. Після чого, відповідач запевнила його, що повернеться до дітей та за домовленістю, через його мобілізацію, діти змушені були повернутися до квартири, яка належить відповідачу, та в якій наразі проживає син відповідача від минулих стосунків. Проте, відповідач не повернулась та діти фактично залишились без батьківської опіки, оскільки фактично відсутні підстави для його звільнення з військової служби. Також, від дітей він дізнався, що орган опіки та піклування налаштовані на те, щоб влаштувати дітей до відповідних установ, а саме дитячого будинку, оскільки відповідачки на території України не має, а він не має фізичної можливості бути разом дітьми. Наразі, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує неохідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Натомість, він забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Діти знаходяться на повному його утриманні. Крім того, відповідач має дітей від інших стосунків та має аналогічне ставлення до них. Так, з веб-сайту Судової влади України вбачається, що наразі призначено до судового розгляду справу №215/4579/22 про позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо дітей від колишніх стосунків, що підтверджує факт, що відповідач не виконує свої обов`язки не тільки щодо спільних з ним дітей. Також, 21.06.2022 він зареєстрував шлюбу з [PERSON] . Зазначає, що наразі його дружина забрала дітей, та починаючи з 07.03.2023 вони разом проживають за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що відповідачка самоусунулося від виховання дітей, тому просить позбавити її батьківських прав. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поштових повідомлень, а.с. 49-50, 51-52, 58-59, 63-64, а також за допомогою оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 54, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавала. Представник третьої особи виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Кушнір С. в судове засідання не з`явився, надав суду висновок від 03.05.2023, в якому просить розглядати справу за відсутності їх представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10-00 год. 03.05.2023, за правилами загального позовного провадження. 14.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10-00 год. 12.07.2023. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.03.2011 та [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2009, в яких батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до акту від 23.03.2023, підписаного сусідами будинку [ADDRESS] та завіреного представником ТОВ «УЮТ-2011», [PERSON] фактично проживав разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] в період з вересня 2021 по червень 2022, та акту від 24.03.2023 підписаного сусідами будинку [ADDRESS] та завіреного представником ОСББ «Наш дім 105КР», [PERSON] фактично проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дружиною [PERSON] , та донькою дружини [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] в період з 07 березня 2023 по теперішній час (а.с. 14, 15). Згідно характеристик виданих в.о. директора Криворізької гімназії № 50 КМР: за підписом класного керівника Шевченко О., [PERSON] , [INFO] здобувач освіти 6-А класу, навчається в даному закладі з першого класу. Зарекомендував себе як учень, який виявляє нестійкий інтерес до навчання, та має навчальні досягнення середнього рівня. Протягом навчання в 6 класі вихованням сина займався батько, завжди в телефонному режимі відгукувався на звернення класного керівника, мати на зв`язок з класним керівником не виходила. Та : за підписом класного керівника Сєроух О., [PERSON] , [INFO] здобувач освіти 8-А класу, навчається в даному закладі з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, уважний учень, має навчальні досягнення достатнього рівня. Протягом навчання в 8 класі вихованням сина займався батько, завжди в телефонному режимі відгукувався на звернення класного керівника, мати на зв`язок з класним керівником не виходила. (а.с. 16, 17). [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , довідкою виданою ВЧ [NUMBER] , згідно якої він перебуває на військовій службі по мобілізації з 29.12.2022 по теперішній час та має достатнє грошове забезпечення, що підтверджується довідкою від 22.03.2023 № 927 (а.с. 18, 19, 20). 21.06.2022 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 21.06.2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 429 (а.с. 22). Згідно довідок центру адміністративних послуг «ВІЗА» виконкому Криворізької міської ради від 09.09.2022 №8039, 8038, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23, 23 зворот). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради № 31/06-31/202 від 02.05.2023 вказано, що спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено вихід за адресою місця проживання дітей, а саме: [ADDRESS] , та встановлено що [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають з [PERSON] в орендованій квартирі. Під час обстеження умов проживання встановлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормі, в квартирі чисто, прибрано. Для проживання дітей відокремлена кімната, яка об лаштована необхідною кількістю меблів, діти забезпечені всім необхідним, стосунки в сім`ї дружні, доброзичливі. На момент обстеження, батька дітей [PERSON] , вдома не було, оскільки перебуває на військовій службі. З метою з`ясування всіх обставин, спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено вихід за адресою місця реєстрації відповідача, [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , але поспілкуватися з відповідачем, обстежити умови її проживання, встановити всі обставини не вдалося, оскільки двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] виїхала за кордон і до теперішнього часу не повернулася. Прийняття рішення про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей залишають на розсуд суду, з урахуванням найкращих інтересів дітей (а.с. 44). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вислухавши позивача, представника позивача, вислухавши неповнолітніх дітей та свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, у разі ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснив, що з 2020 року почав жити з батьком, так як мама поїхала в Київ, покинула його з братом та вказав, що [PERSON] вживала алкоголь та не піклувалася про нього з братом, місцезнаходження її невідоме. Мама з ними не спілкується та і він не має такого бажання, бо вона кинула їх. [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні пояснив, що він зараз мешкає разом з братом та з дружиною батька, між ними склалися гарні стосунки, вказав, що бажає мешкати з батьком, так як він дбає і піклується про них, місце знаходження матері йому не відоме, так як вона їх покинула та не цікавиться їх з братом життям. Зазначає, що мати один раз йому написала, більше ніякого спілкування не було, вона не дзвонить до них. Крім того, судом було допитано свідка позивача [PERSON] , яка є дружиною позивача, яка вказувала що діти більше року мешкають з нею, [PERSON] турбується про них та цікавиться ними. Свідок відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що неповнолітні діти живуть разом з дружиною позивача, а свідок [PERSON] пояснив, що був раніше сусідом з позивачем та вказав, що останній постійно водив дітей до школи, гуляв з ними. Аналізуючи норми права, дослідивши додані докази до позову, заслухавши пояснення неповнолітніх дітей та свідків, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , будучи матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує всім необхідним, участі в житті синів не приймає, долею дітей не цікавиться, самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав та ухиляється від їх виконання по відношенню до синів, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи аналіз викладених норм права та обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд вважає можливим позов в цій частині задовольнити, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно з дня подачі позову до суду, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову відповідно до ст. 191 СК України, а саме з 30.03.2023. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому в частині позову про позбавлення батьківських прав, позивачем при зверненні до суду було сплачено 1073,60 грн. судового збору, позов задоволено, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. а.с. 36, сплачений позивачем при зверненні до суду. При цьому, як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору в частині позову про стягнення аліментів, на підставі положення п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від його сплати при зверненні до суду, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст.150, 164, 169, 180, 181, 191 СК України,

Outcome: approved