Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SME103/264/2008, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 270 000 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 18.06.2008 року між банком та ПП «Трансмол Сервіс» було укладено договір іпотеки № РМ- SME103/264/2008, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 5074. Відповідно до розділу 3 Договору Іпотеки, предметом іпотеки є магазин з торгівлі будівельними матеріалами з побутовими приміщеннями, загальною площею 259,7кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить ПП «Трансмол Сервіс». 11.03.2009 року та 30.04.2009 року між банком та позичальником укладено додаткові договори до кредитного договору, а між іпотекодержатилем та банком укладено додатковий договір до договору іпотеки, відповідно до яких сторони змінили графік погашення заборгованості. 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло статус іпотекодержателя за договором Іпотеки № РМ- SME103/264/2008. 08.09.2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № СМ-SME103/264/2008 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 26.12.2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав за договором іпотеки № РМ- SME103/264/2008, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло статус іпотекодержателя предмета іпотеки за договором № РМ- SME103/264/2008. Згідно реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу, у позичальника існує заборгованість в розмірі 310 190,60 доларів США, що складається з: -суми боргу за кредитним договором - 280 723,36 доларів США -суми процентів, нарахованих на суму заборгованості - 29 467, 24 доларів США Кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а позичальник, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості та процентам. У зв`язку з вищевикладеним просять суд, в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки - магазин з торгівлі будівельними матеріалами з побутовими приміщеннями, загальною площею 259,7кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та належить ПП «Трансмол Сервіс» на праві власності. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої підтримала заявлені вимоги та просила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням представником відповідача відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SME103/264/2008, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 270 000 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 18.06.2008 року між банком та ПП «Трансмол Сервіс» було укладено договір іпотеки № РМ- SME103/264/2008, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 5074. Предметом іпотеки є магазин з торгівлі будівельними матеріалами з побутовими приміщеннями, загальною площею 259,7кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить ПП «Трансмол Сервіс» на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Слов`янською міською радою 24.03.2006 року на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради № 215/1 від 15.03.2006 року. 11.03.2009 року та 30.04.2009 року між банком та позичальником укладено додаткові договори до кредитного договору № СМ-SME103/264/2008, а між іпотекодержатилем та банком 30.04.2009 року укладено додатковий договір до договору іпотеки № РМ- SME103/264/2008, відповідно до яких сторони змінили графік погашення заборгованості. 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло статус іпотекодержателя за договором Іпотеки № РМ- SME103/264/2008. 08.09.2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № СМ-SME103/264/2008 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 26.12.2017 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав за договором іпотеки № РМ- SME103/264/2008, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло статус іпотекодержателя предмета іпотеки за договором № РМ- SME103/264/2008. Згідно п.2.1.1 договору іпотеки № РМ- SME103/264/2008, боржник зобов`язується повністю повернути іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 19.06.2023 року відповідно до умов, встановлених у п.п.1.5-1.6 Кредитного договору чи в інший строк, встановлений у кредитному договорі. Сума кредиту може скласти 270 000,00 доларів США. Пункт 6.1 договору іпотеки передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: всі боргові зобов`язання не сплачені іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов`язань за цим договором, а також усіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором. П. 9.1, 9.3, 9.4, 9.7 договору іпотеки передбачає, що договір набирає чинності із дня його нотаріального посвідчення та діє до виконання боргових зобов`язань у повному обсязі та зобов`язань іпотекодавця за цим договором. Додатки до цього договору становлять невід`ємну частину цього договору. Посилання у цьому договорі на кредитний договір включає посилання на всі чинні зміни і доповнення до нього, укладені сторонами. Посилання у цьому договорі на предмет іпотеки включає посилання як на весь предмет іпотеки так і на будь-яку його частину. Терміни, що використовуються у цьому договорі з великої літери є визначеними термінами і мають такі значення, які визначені в них у цьому договорі. Відступлення прав за цим договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, з одночасним відступленням права вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 6.3 договору іпотеки, жодне положення цього договору не може тлумачитись як таке, що обмежує права іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав у порядку, встановленому чинним законодавством України, права сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 ЦК України. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення умов кредитного договору № СМ-SME103/264/2008 та додаткових угод до нього, а також положень ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] кредитні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості складає 310 190,60 доларів США, що складається з: суми боргу за кредитним договором - 280 723,36 доларів США та суми процентів, нарахованих на суму заборгованості - 29 467, 24 доларів США. Таким чином, оскільки [PERSON] основне зобов`язання з повернення кредитних коштів (тіла кредиту та процентів за користування кредитом) не виконано, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), закріплене в статті 590 ЦК України, передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на іпотеко держателя, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі статтею 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізації предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону. Частиною 2 статті 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Статтею 39 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до положень ст.34 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Передача спірного майна в управління на підставі ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» здійснюється, для належного збереження і використання іпотечного майна для отримання доходів, які можуть бути спрямовані на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Використання предмету іпотеки для отримання відповідних доходів позивач вбачає в передачі нерухомого майна в платне користування іншим особам, що не суперечить положенням ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» та змісту договору іпотеки № РМ- SME103/264/2008. Частина 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. В свою чергу, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону". Беручи до уваги, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, то виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. При цьому, судом враховується постанова Верховного суду від 22 червня 2022 року (справа №296/7213/15, провадження N 61-10125св21), відповідно до висновків якої згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджено зупинення виконання цих правил на певний період. Передбачається, що у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Згідно вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача позивачеві понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 4562 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved