Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача\~адвокат Сумцов\~Є.С.\~у червні\~2023\~року звернувся\~до суду\~з указаним\~позовом в\~інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а також на земельну ділянку за вказаною адресою. Позивачка 19.06.2023 звернулася до приватного нотаріуса Гребіника О.Д. з питання оформлення спадщини на вищезазначене нерухоме майно після смерті [PERSON] . Однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. [PERSON] за життя була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1999 року № НА-30 та договору купівлі-продажу від 21 вересня 2000 року № НА-496, укладених на Українській універсальній біржі та зареєстрованих в Охтирському МБТ. Оскільки житловий будинок з господарськими спорудами придбаний на підставі договорів від 21.01.1999 та 21.09.2000, тому до спірних правовідносин застосовується ЦК УРСР. Відповідно до статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угодою, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Представник вважає доведеними і обґрунтованими вимоги щодо визнання дійсними договорів купівлі-продажу, укладених на Українській універсальній біржі та зареєстрованих в Охтирському МБТ. Також на праві приватної власності спадкодавцю за життя належали земельні ділянки за вказаною адресою площею 0,04 79 га на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2000 року № НА-497, укладеного на Українській універсальній біржі; площею 0,0573 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №001688, виданого спадкодавцю спільно з [PERSON] та [PERSON] 21.09.2000 року на Українській універсальній біржі. На думку представника позивача у зв`язку з набуттям за життя [PERSON] у власність житлового будинку, що розташований а адресою [ADDRESS] до позивачки перейшло право на земельні ділянки, на яких розташований вказаний житловий будинок та які необхідні для його обслуговування, у тому числі право власності на всю земельну ділянку площею 0,0573 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд, яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №001688 була належна на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] позивачка набула право спадкування всіх її прав та обов`язків, однак за відсутності правовстановлюючих документів позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на цю спадщину, тому таке право можливо визнати за нею рішенням суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд визнати дійсними: - договір купівлі-продажу №НА-30 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.01.1999 року на Українській універсальній біржі та зареєстрований Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.01.1999 року в реєстровий книзі за № 10-261; - договір купівлі-продажу №НА-496 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.09.2000 року на Українській універсальній біржі та зареєстрований Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.09.2000 року в реєстровий книзі №47 за реєстровим № 2061; - договір купівлі-продажу №НА-497 1/2 земельної ділянки площею 0,0479 га за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.09.2000 року на Українській універсальній біржі. 2. Визнати за [PERSON] право власності на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,0479 га за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2000 року №НА-497, укладеного на Українській універсальній біржі; - земельну ділянку площею 0,0573 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії СМ № 001688, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянці Охтирського району Сумської області. Стислий виклад позиції відповідача Тростянецька міська рада відзив на позов не надіслала, подано клопотання про розгляд справи без участі її представника, стосовно заявлених вимог відповідач поклався на розсуд суду. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 06.07.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.07.2023 року за клопотанням представника позивачки продовжено строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду представником позивачки 10.08.2023 року надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 22.08.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.09.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду за клопотанням представника позивача витребувано письмові докази. На виконання ухвали суду від 20.09.2023 приватним нотаріусом 30.10.2023 року надана витребувані письмові докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Тростянець Сумської області (а.с. 6, 21, 22, 23, 24). Відповідно до довідки Тростянецької міської ради №1309 від 30.05.2023 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] (а.с.20). За життя мати позивачки [PERSON] 21.01.1999 року згідно біржових торгів на Українській універсальній біржі уклала договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований за № НА-30, за змістом якого [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу частини житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Також, мати позивачки [PERSON] 21.01.1999 року згідно біржових торгів на Українській універсальній біржі уклала договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований за № НА-496, за змістом якого [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу частини житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Указані договори були зареєстровані в КП «Охтирське міжміське бюро технічної інвентаризації» 21.01.1999 та 22.09.2000 року як такі, на підставі яких було зареєстроване право власності на спірний житловий будинок належить [PERSON] (а.с.9,11). Крім того, [PERSON] 21.01.1999 року згідно біржових торгів на Українській універсальній біржі уклала Договір купівлі-продажу нерухомості, зареєстрований за № НА-497, за змістом якого [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0479 га, яка знаходиться за адресою: по [ADDRESS] (а.с. 16). Земельна ділянка площею 0,0573 га, яка знаходиться за адресою: по [ADDRESS] належить на праві спільної власності без визначення часток на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії СМ 001688 від 08.09.2000 [PERSON] та [PERSON] (а.с.17, 18). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру наданої приватним наданої нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник О.Д. після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, заповітів не посвідчено (а.с.73, 74, 75). Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник О.Д. 19.06.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів зареєстрованих у встановленому порядку на житловий будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1258, 1261 ЦК України). Як установлено позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , інших спадкоємців судом не установлено. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не отримувала. Стороною позивача на підтвердження належності [PERSON] на праві приватної власності спірного житлового будинку та земельних ділянок до суду надано Договори купівлі-продажу НА-30, Договір купівлі-продажу НА-496, укладені 21.09.2000 року та 21.01.1999 на Українській універсальній біржі. Крім того, указані договори були зареєстровані в КП «Охтирське МБТІ». Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки Договори купівлі продажу спірної нерухомості, були укладені [PERSON] до 01.01.2004 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963 року та Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року. Відповідно до статті 49\~Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом статей\~128,\~153 ЦК УРСР 1963 року\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (стаття 242 ЦК УРСР). Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Статтею 18\~Земельного кодексу\~України \~від 18\~грудня 1990\~року (у\~редакції на\~час укладення\~Договору купівлі-продажу\~нерухомості,\~зареєстрований за\~№ НА-497\~від 01.09.2000\~року)\~придбання земельних\~ділянок,\~що перебувають\~у колективній\~або приватній\~ власності,\~ провадиться\~ за\~ договором\~купівлі-продажу,\~який посвідчується\~у нотаріальному\~порядку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право власності. Розрахунки, пов`язані з придбанням земельних ділянок, провадяться через відповідні банки. Згідно зі\~статтею 15 Закону України «Про товарну біржу»\~не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. У період укладання [PERSON] договорів купівлі-продажу житлового будинку існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями\~224,\~227 ЦК УРСР 1963 року\~договір купівлі-продажу житлових будинків повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі\~статтею 15 Закону України «Про товарну біржу»\~біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Отже, положення\~статті 227 ЦК УРСР 1963 року\~спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу (обміну) житлового будинку (квартири). Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як\~стаття 15 Закону України «Про товарну біржу»\~закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний. Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі є недійсним. Згідно зі\~статтею 47 ЦК УРСР 1963 року\~нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Викладене узгоджується з позицією, яка викладена у постанові КЦС Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 205/8493/16. Договори купівлі-продажу нерухомості, які були укладені за життя [PERSON] не були посвідчені нотаріально, а тому в силу вимог спеціального закону - статей 48, 224, 227 ЦК УРСР, вони є недійсним та не створюють правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних з його недійсністю. Підстави для визнання указаних Договорів купівлі-продажу дійсними стороною позивача не доведено. Однією з умов застосування частини 2 статті 47 ЦК УРСР та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У справі за позовом заінтересованої особи про визнання дійсним договору як відповідачі мають залучатись сторони правочину. Позов [PERSON] \~у цій\~справі пред`явлено\~до Тростянецької\~міської ради,\~яка не\~є стороною\~Договорів купівлі-продажу,\~ укладених\~21.09.2000\~року \~та 21.01.1999\~на Українській\~універсальній біржі,\~а тому\~указана міська\~рада за\~вимогою про\~визнання указаних\~договорів дійсними\~не є\~належним відповідачем. Клопотання про\~залучення до\~участі у\~справі як\~співвідповідачів продавців\~за указаними\~договорами \~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] \~сторона позивача\~не заявляла. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. Поряд з цим стороною позивача не доведено обставин, які відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР є підставою для визнання укладених спадкодавцем [PERSON] угод дійсними (факт повного чи часткового виконання, ухилення продавців від нотаріального оформлення угод). Зважаючи на викладене, вимога про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна дійсними не підлягає задоволенню. Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, не набуття [PERSON] такого права за життя виключає підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачкою у порядку спадкування за законом. Таким чином, приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник О.Д. обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну нерухомість. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями\~статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Оскільки позов не підлягає задоволенню, підстави для компенсації понесених позивачкою судових витрат на оплату судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed