Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

03 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що 26 квітня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 847. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні. Спільне життя у подружжя не склалось, оскільки мають значно протилежні погляди на відносини у шлюбі. Позивач зазначає, що після фактичного припинення відносин між подружжям, відповідач ніякої участі у вихованні сина не бере, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не приймає участі у вихованні і розвитку сина взагалі. Станом на сьогоднішній день, усі витрати, пов`язані з харчуванням, забезпеченням одягом та предметами першої необхідності позивач несе особисто. Зі сторони відповідача немає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільної дитини. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 22 серпня 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Вінницькій\~області, про\~що складено\~відповідний актовий\~запис №\~847,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~видане 26\~квітня 2018\~року Вінницьким\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Вінницькій області (а.с. 13). Спільне життя у подружжя не склалось, оскільки мають значно протилежні погляди на відносини у шлюбі. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 СК України, чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позовної заяви про розірвання шлюбу є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення. Суд задовольняючи\~вимогу позовної\~заяви щодо\~стягнення аліментів\~на утримання\~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виходив з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, що [PERSON] \~народився [INFO] та у графі «батьки» вказано: «батько» - [PERSON] , «мати» - [PERSON] (а.с. 14). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні малолітньої дитини та взаємний обов`язок батьків по її утриманню. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , необхідно присудити аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, а також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved