Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2023 року пред`явив до [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання внука - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову посилався на те, що його дочка - [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , без реєстрації шлюбу проживала з [PERSON] , [INFO] , і під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , про що 16.05.2017 року виконкомом Руськомокрянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис, в якому батьком записаний відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тячівського районного суду від 21 серпня 2023 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі даного рішення суду, Усть Чорнянською сільською радою 28 вересня 2023 року прийнято рішення № 82 на підставі якого малолітньому [PERSON] надано правовий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Він, [PERSON] , відповідно до рішення виконкому Усть - Чорнянської селищної ради № 83 від 28.09.2023 «Про призначення опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування», є опікуном малолітнього внука - [PERSON] , [INFO] . Разом з дружиною, [PERSON] , яка є бабою дитини, виховують внука, матеріально його забезпечують, дбають про освіту, здоров`я, оздоровлення та духовний розвиток. [PERSON] не проживає із сином, не надає будь якої матеріальної допомоги, не відвідує його та не цікавиться його життям, тому внук повністю перебуває на його, позивача утриманні. Для того, щоб забезпечити дитину одягом, їжею, оздоровити дитину і забезпечити йому належне проживання та дозвілля, дружина позивача [PERSON] вимушена періодично їздити за кордон на заробітки і він, позивач, залишається один з внуком. Відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, хоча є здоровим та працездатним, інших утриманців не має. Тому, враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання сина, він, позивач, вимушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] адвокат Продан В.Д. в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із паспортів громадян України, свідоцтва про народження та довідки, виданої виконкомом Усть Чорнянської селищної ради відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а. с. 4, 5, 7, 9, 17). Згідно Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2023 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а. с. 11, 12). Відповідно до рішень № 82 та № 83 виконавчого комітету Усть Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено [PERSON] його опікуном (а. с .13, 14) Згідно \~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2833 грн. Урахувавши наведені\~обставини,\~суд дійшов\~висновку про\~присудження аліментів на сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і його позов задоволено, судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved