Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] . Зазначала, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 04.07.08 серії [NUMBER] вона є дружиною [PERSON] . Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був мобілізований, зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] , як командир другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти ВОС 100182А. Відповідно до витягу з наказу від 25.02.22 № 5 командира військової частини [NUMBER] [PERSON] з 25.02.22 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 27.02.23 Подільський районний у м. Києві територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив її про те. що 17.02.23 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Благодатне Бахмутського району Донецької області її чоловік - [PERSON] , зник безвісти. На підставі рапорту ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] від 18.02.23 було призначене службове розслідування, під час проведення якого було встановлено, що відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] від 18.02.23 № 280 стало відомо, що згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини [NUMBER] від 11.02.23 № 813/дис, рота вогневої підтримки військової частини [NUMBER] зайняла ротний опорний пункт (РОГІ) № 5 за визначеними координатами в районі між н.п. Залізнянське та н.п. Благодатне Бахмутського району Донецької області та веде оборонні дії у вказаному районі. 17.02.23 в період з 12:00 год. по 15:00 год. противник здійснив артилерійський, мінометний та танковий обстріл позицій в районі н.п. Залізнянське та Благодатне Бахмутського району Донецької області, внаслідок чого був втрачений візуальний контакт, зокрема, з снайпером (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшим сержантом [PERSON] про подальшу його долю не відомо. Згідно з проведеним службовим розслідуванням снайпер (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старший сержант [PERSON] вважається зниклим безвісті 17.02.23 в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язку військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі дій, що пов`язане із виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини, не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідок навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження. 18.05.23 вона звернулася до Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУЮУ із заявою про державну реєстрацію смерті чоловіка [PERSON] , проте листом від 19.05.23 її повідомлено, що є вичерпний перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація смерті особи, оскільки такі документи не надані їй рекомендовано звернутися до суду. З метою подальшої реєстрації факту смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, отримання соціальних виплат, передбачених діючим законодавством України, заявник просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч [NUMBER] ), який загинув [INFO] в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язку військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі бойових дій, що пов`язане з виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву з викладених у ній підстав та просили заяву задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати заяву за відсутності заінтересованих осіб. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023, згідно якого воєнний стан продовжений строком на 90 діб. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) Міністерства оборони України від 25.02.22 № 5 старшого сержанта запасу [PERSON] командира другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти, ВОС-100182А, шпк « [INFO] » вважати таким, що з 25.02.22 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 19). З 25.02.22 [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] (а.с. 20). 27.02.23 начальником [INFO] [PERSON] було повідомлено [PERSON] про те, що її чоловік - [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 17.02.23 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Благодатне Бахмутського району Донецької області (а.с. 16). Відповідно до акту службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця військової частини [NUMBER] від 07.03.23 було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов зникнення безвісті 17.02.23, зокрема, снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] (а.с. 24-48). Під час проведення зазначеного службового розслідування, зокрема, встановлено, що відповідно до рапорту ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] лейтенант [PERSON] повідомив, що 17.02.23 в період з 12:00 год. по 15:00 год. противник здійснив артилерійський, мінометний та танковий обстріл позицій в районі н.п. Залізнянське та Благодатне Бахмутського району Донецької області, внаслідок чого був втрачений візуальний контакт з бойовим медиком зенітно-ракетного артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] сержантом [PERSON] та снайпером (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшим сержантом [PERSON] . Про подальшу долю та місце знаходження сержанта [PERSON] та старшого сержанта [PERSON] лейтенанту [PERSON] невідомо. Зокрема, з пояснень ТВО заступника командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення молодшого сержанта [PERSON] , відібраних під час службового розслідування вбачається, що 17.02.23 внаслідок ворожого артилерійського, мінометного та танкового обстрілу позиції роти вогневої підтримки ВОП «Рицар» зник безвісти, зокрема, старший сержант [PERSON] , ймовірно загинув під завалами бліндажу. Наступного дня повернутися на ВОП «Рицар» не було можливим у зв`язку з тим, що цей ВОП вже був зайнятий ворогом. За результатами службового розслідування встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] службовим розслідуванням не здобуто. Відомостей про місцезнаходження снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості, службовим розслідуванням також не здобуто. Прийнято рішення вважати снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] зниклим безвісти 17.02.23 в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі бойових дій, що пов`язане із виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини. На підставі акту службового розслідування від 07.03.23 командиром військової частини [NUMBER] 07.03.23 видано наказ № 102, відповідно до якого службове розслідування, призначене наказом командира військової частини [NUMBER] від 17.02.23 № 137 «Про призначення службового розслідування» визнано завершеним, визнано снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] зниклим безвісти 17.02.23 в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі бойових дій, що пов`язане із виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини (а.с. 44-45). Обґрунтовуючи заяву про встановлення факту смерті [PERSON] , заявник вказувала на те, що метою встановлення факту є - подальша реєстрація факту смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, отримання соціальних виплат, передбачених діючим законодавством України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявниця повинна надати свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пп.2.2 п.2). При цьому забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів (пп.2.4 п.2). Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі фельдшерської довідки про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, фельдшерська довідка про смерть видається лише на підставі медичної документації, яка відображає стан хворого до його смерті, якщо немає підозри на насильницьку смерть і причина смерті може бути встановлена точно (п.2.4). При підозрі насильницької смерті або у випадках, зокрема, коли смерть настала від механічної асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, а також на померлих, особистість яких не встановлена, фельдшерська довідка про смерть не видається. У цих випадках обов`язково провадиться судово-медична експертиза, після чого видається лікарське свідоцтво про смерть закладом охорони здоров`я (п.2.5). При цьому забороняється видача фельдшерської довідки про смерть заочно, без особистого встановлення фельдшером (акушеркою) факту смерті (п.2.6). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як установлено судом, згідно з актом службового розслідування від 07.03.23 за результатами службового розслідування встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] службовим розслідуванням не здобуто; відомостей про місцезнаходження снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості, службовим розслідуванням також не здобуто. Таким чином, достатніх доказів, які б підтверджували факт смерті [PERSON] 17.02.23 заявником суду не надано. Згідно пояснень військових, отриманих під час службового розслідування, останні вказують на ймовірну загибель [PERSON] під завалами бліндажу. Оскільки в силу норм ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, достатні докази, які б вказували на наявність факту смерті старшого сержанта [PERSON] заявником не надані, актом службового розслідування від 07.03.23 та доданими до нього документами також не підтверджується факт загибелі старшого сержанта [PERSON] , а тому правових підстав для задоволення заяви немає.

Outcome: dismissed