Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з даною позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було підписано Заяву № б/н від 10.09.2015, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідач підтверджує той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач в свою чергу зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надала, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку, внаслідок чого станом на 14.08.2023 утворилась заборгованість у загальному розмірі 30954,52 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30954,52 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04.09.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до розпорядження від 06.11.2023 у зв`язку з прийняттям 31 жовтня 2023 року Вищою радою правосуддя рішення №1016/0/15-23 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В., відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/12143/23 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.11.2023 вище зазначена цивільна справа передана судді Сенюті В. О. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2023 прийняти до свого провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.10.2023 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.С. подала заяву про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до якої, позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №Б/Н від 10.09.2015 в розмірі 2334,39 грн. (1865,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 468,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог. 11.12.2023 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач заперечує укладення з позивачем кредитного договору. Позивачу відома та обставина і не заперечується, що 25.12.2022 відносно [PERSON] були вчинені шахрайські дії невідомими особами, а саме, на ім`я відповідача був відкритий кредит на суму близько 24500,00 грн., без відома і згоди останньої. В зв`язку з чим відповідач звернувся до позивача з заявою, за результатами розгляду якої, останній провів претензійну роботу згідно із правилами Міжнародної платіжної системи. Грошові кошти були повернуті на картку [PERSON] № [NUMBER] . По карті № [NUMBER] проведено перерахунок. Тобто, грошові кошти, які були списані без згоди відповідача, повернуті на картку. В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши вступне слово відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 10.09.2015 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 10.09.2015, відповідно до якої, отримала у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечує ту обставину, що отримала від позивача картку «Універсальну», проте нею не користувалася, кредитні кошти не знімала. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною першою статті 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Суд звертає увагу, що згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 01.10.2023 №20.1.0.0.0/7-230905/28411, за зверненням [PERSON] стосовно підстав списання 25.12.2023 та 26.12.2023 грошових коштів з платіжної картки № [NUMBER] «КБ «ПриватБанк» була ініційована претензійна робота згідно із правилами Міжнародної платіжної системи. За результатом оскарження, претензійна робота виграна. Грошові кошти були повернуті на картку [PERSON] № [NUMBER] . По карті № [NUMBER] проведено перерахунок. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів на погашення заборгованості у відповідача утворилася заборгованість та яку просить позивач стягнути на свою користь у розмірі 2334,39 грн., яка складається з: 1865,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 1865,69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 468,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписка по рахунку суд приймає критично, оскільки останні містять суперечливий характер в частині дат кредитних операцій та розміру коштів. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження суми заборгованості відповідача у розмірі вказаному у заяві про зменшення розміру позовних вимог, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність розміру суми боргу та нарахованих відсотків. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в силу ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними та достатніми доказами розмір нарахованої суми заборгованості, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed