Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

В липні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 02 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №4861278 про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачу на зазначений ним номер телефону був направлений одноразовий ідентифікатор С360109, ввівши який у ІТС він підтвердив акцептування договору. Підписання договору №4861278 про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2021 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням договору та отриманням кредиту. Замовлені кошти були переказані на рахунок відповідача. За цим договором відповідач отримав позику у розмірі 9000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% від суми кредиту за кожен день користування та 1,90% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: сума боргу*ставка відсотків*кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору були нараховані відсотки, які не були погашені. Відповідно до п. 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Станом на 25 травня 2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №4861278 від 02.10.2021 року. Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, то є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 26\~955 грн., з яких: 9000 грн. сума кредиту; 2565 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за 30 днів, 15390 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за 90 днів. 10 квітня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» передало право вимоги за договором №4861278 від 02 жовтня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу №10.04/23-Ф від 10 квітня 2023 року. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 10 квітня 2023 року. Тому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість у розмірі 26955 грн. та понесені судові витрати. 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач про розгляд справи повідомлений, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №4861278 від 02 жовтня 2021 року про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його банківську картку (а.с.9-11). Відповідно до умов договору №4861278 перерахування кредиту здійснювалось шляхом поповнення банківської картки № [NUMBER] компанією ТОВ «ФК Контрактовий дім», яка має відповідний дозвіл та на підставі договору №087/20-П від 08 липня 2020 року з ТОВ «Авентус Україна» (а.с.12, 28, 29). 10 квітня 2023 року ТОВ «Авентус» передало право вимоги за договором №4861278 від 02 жовтня 2021 року на суму заборгованості в розмірі 24311 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу №10.04/23-Ф (а.с. 5-6, 7). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 УК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується порядком, передбаченим Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до абз. другого частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували в момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України) Статтею 610 УК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи викладене, суд частково задовольняючи позов вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24\~311 гривень, що відповідає сумі заборгованості, яка була передана 10 квітня 2023 року ТОВ «Авентус» за договором №4861278 від 02 жовтня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 2684 грн..

Outcome: partial