Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] , в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.04.2011 на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 300 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 2022 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з вересня 2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 03.10.2012 було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лубенського міськрайонного суд Полтавської області від 01.04.2011 по справі №2-517 з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно на її користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів в частці від доходів. 02.10.2023 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій\~просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав, проти позову не заперечує. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до\~копії свідоцтва\~про народження\~ [PERSON] народилась\~ [INFO] ,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№37,\~її батьками\~є сторони\~по справі:[PERSON] та [PERSON] . Згідно копії рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2012 у справі №1618/3700/2012 шлюб між сторонами розірвано. З копії\~свідоцтва про\~шлюб вбачається,\~що[PERSON] , [INFO] , 23.09.2014 уклала шлюб, змінивши прізвище на « [PERSON] ». З копії рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.04.2011 у справі №2-517/11 вбачається, що з [PERSON] ,\~ [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 16.03.2011 і до досягнення дитиною повноліття. 18.04.2011 старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Білоус В.Г. було відкрито виконавче провадження №25957543 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на теперішній час визначений раніше судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі не дозволяє позивачу забезпечити матеріально доньку всім необхідним. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України), розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналіз вищевказаної норми СК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою зменшення або збільшення розміру аліментів є не тільки зміна матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, а й інші випадки, передбачені цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Крім того, в ч. 3 ст. 181 СК України прямо визначено право одержувача аліментів подати позов про зміну способу стягнення аліментів і таке право не ставиться в залежність від зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, в разі подання одержувачем аліментів позову про зміну способу стягнення аліментів, суд повинен оцінити обґрунтованість такого позову на загальних підставах, не обмежуючись встановленням обставин зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Позов одержувача аліментів про зміну способу стягнення аліментів може бути задоволений і в тому випадку, коли раніше встановлений спосіб стягнення та розмір аліментів явно не здатний забезпечити гармонійний розвиток дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд враховує, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) в Україні в порівнянні з квітнем 2011 року, коли визначався розмір аліментів у твердій грошовій сумі, зріс. Тобто споживчі ціни з часу встановлення аліментів у розмірі 300,00 грн. підвищилися.\~Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на відміну від аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., дійсно забезпечить нормальні потреби неповнолітньої дитини для її гармонійного розвитку. При цьому вимоги позивача в частині стягнення аліментів з 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки розмір аліментів підлягає зміні з часу набрання цим рішенням законної сили, про що роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року. Відповідно до п.п. 3 п. 5\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція\~ЦПК України\~не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141,\~ст. 142 ЦПК України\~та положення\~Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн., тобто в розмірі 50 % від звичайної ставки судового збору за подібними вимогами, адже відповідач визнав позов у письмовій заяві. На підставі викладеного,

Outcome: partial