Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ТзОВ «ВЕЛЛФІН», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., Любарський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також просила суд стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на її користь судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за допомогою державного мобільного застосунку «Дія» в 2022 році її стало відомо, що старшим державним виконавцем Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гаранчик В.В. 26.09.2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса №50517 від 24 травня 2021 року виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 51624,30 грн. заборгованості. На даний час виконавче провадження знаходиться на виконанні у Любарському відділі ДВС у Житомирському районі Житомирської області. Виконавчий напис вчинено на підставі заяви стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН» та наданим ним копії кредитного договору №671173 від 21.12.2018, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН», та виписки з особового рахунку боржника за даним кредитним договором. Позивачка стверджує, що жодних кредитних договорів з ТОВ «ВЕЛЛФІН» ніколи не укладала. При ознайомленні з кредитним договором №671173 від 21.12.2018 встановлено, що кредитні кошти надаються позикодавцем в кредит позичальнику в розмірі 3000,00 грн. на 30 днів, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної катки позичальника. Позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту Позикодавця hppt://creditup:com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. В наданій ТОВ «ВЕЛЛФІН» приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. довідці про ідентифікацію позичальника вказано, що ідентифікатор для підписання договору було направлено на мобільний телефон [NUMBER] . Проте, анкетні дані в пункті 8 графи «Позичальник» Кредитного договору не містять взагалі номеру телефону позичальника. Позивачка зазначає, що нею даний кредитний договір не укладався, а вказаний в договорі номер мобільного телефону ніколи не був за нею зареєстрований або закріплений, та не був у її використанні. Вказує, що при вчиненні виконавчого напису №50517 від 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не враховано, що п.2 постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, на час його застосування, був визнаний незаконним та не чинним. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21 листопада 2023 року ухвалою Любарського районного суду Житомирської області замінено неналежну третю особу на належну третю особу Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 16 жовтня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань та відзиву до суду не подав. Третій особі приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олені Василівні ухвалу суду від 21 листопада 2023 року направлено на її офіційну електронну адресу, що розміщена на сайті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ). Заяв та клопотань до суду не подавала. Представник третьої особи: Любарський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області ухвалу про відкриття провадження отримав 13.10.2023, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Заяв та клопотань до суду не подав. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною на підставі ст.87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999, №1172 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №50517, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №671173 від 21 грудня 2018 року. Стягнення заборгованості проводиться з 21 грудня 2018 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості становить 50874,30 грн., яка складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитним становить 47874,30 грн. Із відповіді на адвокатський слідує, що у Любарському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 12 червня 2023 року на виконанні перебуває виконавче провадження боржником за яким є [PERSON] : [NUMBER] з виконання виконавчого напису №50517 від 24.05.2021, виданого приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення на користь ТОВ «Веллфін» 51524,30 грн. боргу. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису). Згідно з п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1199 №1172 в редакції на час вчинення оспорюваних виконавчих написів, для одержання виконавчого напису, виданого на стягнення боргу за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Таким чином, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Однак, всупереч наведеному, при вчинені виконавчого напису 24 травня 2021 року за реєстровим №50517 нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 №1172, про що ним зазначено у самому написі. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №50517 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/10374/17 постанова від 21 вересня 2021 року. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, суперечить вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Відповідачем у справі не доведена та матеріали справи не містять доказів того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів він мав оригінали нотаріально посвідчених кредитних договорів, що має наслідком визнання таких виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви в сумі 1073, 60 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29 квітня 2023 р. №47/23ц, акт прийому-передачі наданих юридичних послу від 25.07.2023 року №2, з якого слідує, що адвокатом Усатенко Д.А. надавалися послуги [PERSON] у вигляді: консультації, адвокатських запитів, підготовка та складання позовної заяви до суду. Загальна вартість наданих послуг складає 6000,00 грн. Як зазначено в акті, підписанням цього акту адвокат підтверджує факт отримання від клієнта оплати відповідно до наданих юридичних послуг, а клієнт належного отримання послуг та їх оплати відповідно до положень договору від 29 квітня 2023 року №47/23-ц . Таким чином, фактичний розмір понесених позивачкою витрат на правову допомогу адвоката становить 6000 грн. А тому, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу є співмірними із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін. В зв`язку з чим, з відповідача слід стягнути на користь позивача 6000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved