Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що проживав однією сім"єю, без реєстрації шлюбу з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2019 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (за робітку) до її повноліття. На даний час сімейний та матеріальний стан позивача змінився, 08 вересня 2021 року, між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , 2022 року народження, та [PERSON] , [INFO] . На даний час він утримує дружину та двох малолітніх дітей, тому вважає, що аліменти на старшу доньку в розмірі 1/4 з усіх видів доходу є надмірними для нього, тому просить їх зменшити, а саме стягувати з нього аліменти на дочку в розмірі 1/8 частину з усіх його доходів. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказувала, що ні позивач, ні його рідні не беруть участі у житті, вихованні дитини - [PERSON] .. Просила суд врахувати, що позивач не сплачує аіменти на утримання дочки, має значний борг. Життям дитини не цікавиться взагалі, на утримання дитини не платить будь-яких коштів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив, хоча вчасно та належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. За положеннями ст.141 Сімейного кодуксу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N3 відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 "Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі"). Аналіз змісту ст.192 Сімейного кодексу України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)). Враховуючи зміст статей 181,192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Кривоозерським районним судом Миколаївської області від 22 січня 2019 року, з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2017 року народження, в розмірі 1/4 видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини (а.с.8). 18 лютого 2022 року позивачем [PERSON] зареєстровано шлюб з [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 18 лютого 2022 року (а.с.12). У вказаному шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 18 лютого 2022 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 30 березня 2020 року (а.с.13,14), які згідно довідки про склад сім`ї, виданої Бурилівським старостинським округом прописані та проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки у зареєстрованому шлюбі народилося ще двоє дітей: [PERSON] , 2022 року народження, та [PERSON] , [INFO] . Згідно трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] , 22 липня 2021 року прийнятий на посаду - підсобний працівник в ТОВ "Центр Даху". Суд вважає, що в даному випадку, саме [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі. При цьому позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у нього погіршився матеріальний стан після видачі Кривоозерським районним судом Миколаївської області від 22 січня 2019 року судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] .. Позивачем до\~суду не надано жодних доказів, які б відображали загальний рівень його доходу. В свою чергу, посилання позивача на те, що в іншому шлюбі у нього народилась ще двоє дітей: [PERSON] ,\~2022\~року народження,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Окрім факту народження нової дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів інших дітей, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження №61- 1031св21). Не доведеність належними та допустимими доказами погіршення майнового стану, у разі зміни сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Окрім того, суд вважає, що розмір аліментів, який встановлений 22\~січня 2019\~року судовим\~наказом Кривоозерського\~районного суду\~Миколаївської області\~ про\~стягнення з позивача на утримання доньки відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища [PERSON] , не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , 2017 року народження, та суперечитиме її інтересам. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, [PERSON] не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed