Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Горошка М.І. звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Адвокатське об`єднання «КУРС-8» про стягнення коштів за надані послуги, в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 242 429,46 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2019 року між [PERSON] та АО «КУРС-8» було укладено договір про надання адвокатських послуг № 641/1 та додаток № 1, № 2 до цього договору. Відповідно до умов договору виконавець зобов`язувався надавати необхідні адвокатські послуги в судах, господарських судах, адміністративних судах, судах загальної юрисдикції, судах апеляуційної та касаційної інстанкції, органах державної влади та місцевого самоврядування, в правоохоронних органах, в органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України, будь-яких установах і організаціях незалежно від форм власності в свою чергу замовник зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар за надання адвокатських послуг. В подальшому було укладено додаток №1 та №2 до вказаного договору. 28.07.2023 р. між AO ««КУРС-8» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги №371/1, за яким остання набула право вимоги до [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг від 21.02.2018 р. № 371/1 укладеного між [PERSON] та АО «КУРС-8» , та додатків до нього №1, №2 за надані послуги та виконані роботи у розмірі 196 720,67 грн. Як зазначила позивач про укладення даного договору було повідомлено відповідача. На час звернення до суду з позовом відповідач за надані адвокатські послуги не розрахувався, відповіді на заяву позивача про досудове врегулювання спору не надав, письмових чи усних заперечень щодо оплати послуг не подавав, а відтак позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу, збитків від інфляції та пені. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.44). 03.10.2023 р до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог позивача заперечував, просив в задоволені позову відмовити з підстав його необгрунтованості, зазначивши при цьому, що договір дійно було укладено, однак АО "Курс-8" умови договору не виконано (а.с. 50-64). 05.10.2023 р до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, в якому останні вимоги позивача підтримали та просили задовольнити (а.с. 169-176). 19.10.2023 р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення від третьої особи (а.с.182-192). 06.12.2023р. до суду від представника позивача Горошка М.І. надійшли письмові пояснення в обгрунтування позовних вимог (а.с. 199-205). Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 21.02.2019 року між [PERSON] та АО «КУРС-8» було укладено договір про надання адвокатських послуг № 641/1 та додаток № 1, № 2 до цього договору.Відповідно до умов договору виконавець зобов`язувався надавати необхідні адвокатські послуги в судах, господарських судах, адміністративних судах, судах загальної юрисдикції, судах апеляуційної та касаційної інстанкції, органах державної влади та місцевого самоврядування, в правоохоронних органах, в органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України, будь-яких установах і організаціях незалежно від форм власності в свою чергу замовник зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар за надання адвокатських послуг. (а.с.19-20). Згідно п. 3.3. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання, замовник дозволяє на розсуд Адвокатського об`єднання зробити до десяти юридичних послуг, визначених в тарифах з відстрочкою платежу до 10 календарних днів. Відповідно до п. 3.5. договору № 19/07-16 від 19.07.2016 року за надання правової допомоги замовник зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню у касу чи на розрахунковий рахунок гонорар у розмірі, визначеному цим договором згідно визначених тарифів, виставлених рахунків або складених актів виконаних робіт. Гонорар за надання адвокатських послуг складається з двох частин. Перша частина гонорару (попередня оплата) зазначена в додатку №1 до договору про надання адвокатських послуг та може бути сплачена з відстрочкою відповідно до п. 5.3. цього договору. Друга частина гонорару, яка складає 8% від повернутої, стягнутої суми коштів, набутої вигоди в грошовій або матеріальній формі незалежно від способу, підстав та причин їх набуття за час дії даного договору згідно предмету договору, зазначеного в п. 1 договору, і має бути оплачена протягом двох днів з моменту такого набуття. Також друга частина гонорару має бути оплачена протягом двох днів з дня настання випадків, передбачених п. 7.4., п. 7.5. цього договору. Розділом 5 вказаного договору визначено оплату за адвокатські та юридичні послуги, виплата гонорару та компенсація додатковиз витрат. Як зазначив позивач в подальшому було укладено додаток №1 до договору про надання адвокатських послуг № 641/1, разом з тим вказаного додатку до позову позивачем подано не було. 21.02.2019 року між [PERSON] та АО «КУРС-8» було укладено додаток № 2 до договору про надання адвокатських послуг № 641/1 (а.с. 21). 15.02.2022 р.AO «Курс-8 » направлено на адресу [PERSON] рахунки фактури, акти звірки, акти здачі- прийняття (а.с. 22). 24.07.2023 AO «КУРС-8» направлено на адресу [PERSON] заяву про досудове врегулювання спору (а.с. 29). 28.07.2023 р. між AO «КУРС-8» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги №371/1, зая яким остання набула право вимоги до [PERSON] з виплати коштів відповідно до умов договору про надання адвокатських послуг від 21.02.2018 р. № 371/1 укладеного між [PERSON] та АО «КУРС-8» , та додатків до нього №1, №2 за надані послуги та виконані роботи у розмірі 196720,67 грн. (а.с. 32). 28.07.2023 AO «Курс-8 » направлено на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с 33). 31.07.2023 [PERSON] направила на адресу [PERSON] заяву про досудове врегулювання спору (а.с. 35). У відповідності до актів здачі-прийняття робіт (прийняття послуг)№ ОУ-0000165 від 13.12.2021 на суму 3400,00 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000023 від 15.02.2022 на суму 34000 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000027 від 15.02.2022 на суму 182687,00 грн.; акт звірки взамних розрахунків за станом на 15.02.20222 р. на суму 196720,67 грн. які містяться в матеріалах справи, судом встановлено відсутність підпису [PERSON] в зазначених актах. (а.с. 23 - зворотня сторона, 24- зворотня сторона, 26, 27) Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Приписами ч. 1 ст. 510 ЦК зазначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. З копій актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), зазначених вище вбачається, що документи [PERSON] не підписані. В свою чергу, відповідач у відзиві та поясненнях в ході судового розгляду зазначав, про те що не погоджував вказаних послуг, також ним не отримано актів та рахунків-фактур. Суд приходить до висновку про те, що тільки наявність актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), котрі містять підпис лише сторони виконавця не може свідчити про те, що їх виконання було погоджено або прийнято замовником або зазначені послуги надавались за дорученням замовника в межах Договору. Стороною позивача не доведено факт прийняття відповідачем роботи адвокатського об`єднання, зазначеної в актах здачі-прийняття робіт (прийняття послуг)№ ОУ-0000165 від 13.12.2021 на суму 3400,00 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000023 від 15.02.2022 на суму 34000 грн.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000027 від 15.02.2022 на суму 182687,00 грн.; акт звірки взамних розрахунків за станом на 15.02.2022 р. на суму 196720,67 грн. За змістом статтей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - це форма грошового визначення вартості наданих послуг. Оплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку з її надання. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Таким чином, у правовідносинах щодо надання адвокатських послуг, адвокатське об`єднання є одночасно і боржником, і кредитором, оскільки має зобов`язання з надання послуги (адвокатської) та в цей же час має право на отримання гонорару у разі надання послуг. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи викладене, суд вважає позов необґрунтованим, вимоги недоведеними та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed