Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкування з дитиною. Позивачем подана уточнена позовна заява, яка прийнята судом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2021, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка зняла окрему квартиру, однак діти, більший час проводили з позивачем. Коли діти перебували у відповідачки, вона перешкоджала спілкуванню позивача з дітьми. З початком повномасштабних бойових дій на території України, позивач та сином з м. Бахмут виїхав в м. Дніпро. Відповідачка обіцяла привезти позивачу доньку, але як йому стало відомо, вона разом з донькою виїхала до Польщі. Усі зв`язки з донькою колишня дружина заблокувала та обірвала спілкування батька з донькою. На підставі наведеного позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , у спосіб спілкування у телефонному режимі та інтернет-спілкуванні, не менше 2 разів на місяць. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Півторак Р.А., 19.10.2023 до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що твердження представника відповідачки про те, що матеріали справи не містять доказів перешкоджання позивачу у спілкуванні з дитиною, не відповідають дійсності. Оскільки до матеріалів справи долучена заява позивача до поліції, в якій зафіксований факт перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною. Також в матеріалах справи міститься заява позивача до Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, з якої вбачається, що відповідачка налаштовує дітей проти батька, негативно висловлюється проти нього. На підтвердження, що позивач [PERSON] не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, сторона позивача долучає до матеріалів справи медичну документацію. Також представник позивача, у своїх письмових поясненнях звертає увагу на долучений представником відповідача Протокол індивідуальної консультації [PERSON] . Зазначає, що даний протокол не є належним чином засвідченою копією доказу у відповідності до норм законодавства, а є звичайною фотографією, до того ж оригінал даного протоколу до суду не наданий. Крім того, даний документ у сторони позивача викликає сумніви, так як він складений через півтора роки після розірвання шлюбу. На підставі наведеного позовну заяву просять задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Півторак Р.А. в судовому засіданні позов підтримували та просили його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Авдєєв Б.М. в судовому засіданні позов не визнавав. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в судовому засіданні підтримали наданий службою висновок щодо визначення способів участі у вихованні та спілкування батька з малолітньої дитиною. Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпро ради в судове засідання, призначене на 11.12.2023 не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника служби. В судому засіданні 20 листопада 2023 року судом було заслухано свідків: [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] надала свідчення, що вона знайома н тільки з позивачем, а і з його матір`ю. Засвідчила той факт, що протягом півроку позичав телефонує відповідачці по декілька разів на тиждень, але відповідача трубку не бере. Також свідок бачила як 19.11.2023 позивач телефонував колишній дружині, але вона не відповідає на дзвінок. Свідок [PERSON] надала свідчення, що вона є матір`ю позивача. Зазначала, що відповідачка більше року не відповідає на телефонні дзвінки позивача. Як поживає онука їй також не відомо. Крім того зазначила, що відповідачка і не цікавиться як поживає її син разом з батьком (позивачем). У брата та сестри не має можливості поспілкуватися, оскільки відповідачка не виходить на зв`язок. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відпо відно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, взявши до уваги свідчення свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.10.2021, по справі № 219/9159/21, між [PERSON] та [PERSON] - шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Судом установлено, що після розірвання шлюбу, позивач 23.10.2021 звертався до Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області з заявою, в якій зазначав про факт перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною. Також позивач звертався з заявою до Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, в які викладав інформацію про те, що відповідачка налаштовує дітей проти батька, негативно висловлюється проти нього. Згідно наданої позивачу відповіді, за підписом начальника Управління, позивачу рекомендовано звернутись до Центру надання адміністративних послуг Бахмутської міської ради, оскільки адміністративна послуга, що стосується вирішення питання щодо надання дозволу на встановлення порядку побачення з одним із батьків, та визначення способу участі у вихованні дитини при розірванні шлюбу батьків, надається службою у справах дітей, за умови звернення до Центру надання адміністративних послуг. Судом беззаперечно встановлено, що з початком повномасштабних бойових дій на території України, позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] , виїхали з м. Бахмута. У відповідності до Довідок від 04.05.2022 за № 1241-5001512516 та № 1241-5001566079, позивач [PERSON] та донька [PERSON] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, та зареєстровані за фактичним місцем проживання/перебування: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] психіатричних та наркологічних проблем не має, що підтверджується медичними довідками та сертифікатами. [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із Договору найму оренди житла, [PERSON] з 15.06.2023 орендує квартиру [ADDRESS] . Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] , виїхали з м. Бахмута до Республіки Польща. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною від 14.11.2023 №102-5008, мати дитини [PERSON] надала до Служби пояснення, в яких зазначила, що відповідач [PERSON] систематично вчиняв щодо неї домашнє насильство, що негативно впливало на дітей. Зі слів [PERSON] , у 2021 з чоловіком [PERSON] , у присутності малолітніх дітей виникла сварка, в результаті чого вона отримала тяжку травму голови. З графіком, якій просить [PERSON] , вона не погоджується, оскільки враховуючи вищезазначені обставини, донька дуже боїться батька та спілкуватись з ними категорично відмовляється. Згідно із Висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною, Деснянська районна в місті Києві державної адміністрації, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільним визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм Skype, Viber, Telegram чи іншими месенджерів, не менше двох разів на місяць, в будь-який вільний для дитини час, з урахуванням бажання та інтересів дитини. Суд критично оцінює копію протоколу індивідуальної консультації від 24.05.2023, оскільки із зазначеного документу не можливо встановити дійсність обставин справи, а тому не є достовірним доказом. Відповідно до частин 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995 року). Із системного аналізу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною родичів, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов`язків інших членів сім`ї та родини на спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові від 11.12.2019 в справі № 753/15487/18 Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що дитина проживає разом із відповідачкою в Республіці Польща, та у позивача існують перешкоди в спілкуванні з дочкою, зокрема, як у вигляді неможливості систематичних побачень із нею, так і безпосереднього спілкування по телефону, що підтверджується показами свідків, та що не спростовано іншими доказами в справі. До того ж судом беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні, неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічей та вихованню дітей, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивача від спілкування з дочкою, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Батько, який проживає окремо від дочки, беззаперечно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Втім порядок побачень батька з дитиною має бути встановлений, насамперед, з урахуванням інтересів самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків. Крім того суд зауважує, що спілкування з батьком зможе надати можливість відновити спілкування та стосунку не тільки батька та доньки, а і сестри з рідним братом, який проживає разом з батьком. При цьому, вирішуючи питання щодо спілкування позивача з донькою з урахуванням віку дитини, виходячи з пріоритету прав дитини, яка не може бути заручником особистих відносин батьків, приймаючи до уваги бажання батька піклуватися про її здоров`я та всебічний розвиток, враховуючи важливість традицій і культурних цінностей для захисту і гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про доцільність задоволення позову. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки і таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Суд, також, вважає необхідним роз`яснити сторонам, що побудова сімейних відносин має здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сторони не повинні поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку дитини. Отже, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] . Встановити порядок спілкування батька з дочкою, шляхом використання засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання програм Skype, Viber, Telegram чи іншими месенджерів, не менше двох разів на місяць, в будь-який вільний для дитини час. Відповідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 покладаються на відповідача.

Outcome: approved