Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

10 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третіх осіб: Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), у судовому засіданні, яке відбулося 25 травня 2023 було залучено до розгляду даної справи третю особу - [PERSON] , у якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та виключити попередній запис про батька дитини, який зроблено власноручно матір`ю та внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він [PERSON] є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , яка померла [INFO] . Також зазначає, що з [PERSON] вони проживали у незареєстрованому шлюбі однією сім`єю з 2020 року та до кінця лютого 2022 року. Записи про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вказує, що його цивільна дружина реєструвала народження дитини у його відсутності, тому у графі батько дитини запис було вчинено з її слів, проте при хрещенні його сина у свідоцтві про хрещення батько дитини записано його. Зазначає, що від початку війни їх стосунки розладилися, цивільна дружина виїжджала до Польщі, та після повернення проживала з сином у її батьків, за адресою: [ADDRESS] , де його син і є зареєстрований. В подальшому вони остаточно розійшлися, проте він не забував про сина та допомагав їм чим міг. В подальшому орган опіки та піклування відібрали його сина у матері, оскільки вона залишила дитину на дідуся, син плакав та сусіди викликали працівників поліції. Зазначає, що цивільна дружина вживала всіх заходів для повернення її сина, проте перебувала у згубній компанії, внаслідок чого дитину їй не повертали, а він не звертався до суду із заявою про визнання батьківства, оскільки боявся за психологічний стан цивільної дружини. Після смерті цивільної дружини, його син потребує батьківської опіки, тому змушений звернутися до суду з даним позовом з метою забрати сина з будинку дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, посилаючись на висновок судового експерта Колосовського В.Р. від 30.10.2023 №СЕ-19/114-23/17033-БД. У судовому засіданні представник третьої особи Левик С.А. у задоволенні даного позову просила відмовити, зазначила, що Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у даній справі є неналежним відповідачем, яким має бути установа у якій перебуває дитина, також просила застосувати пропущений позивачем строк позовної давності звернення до суду з даним позовом. У судове засідання представник третьої особи - Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового засідання. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як видно з позовної заяви, з 2020 року та до кінця лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному (незареєстрованому) шлюбі, жодних заперечень іншими учасниками справи про спростування даного факту не заявлено. Від даних відносин у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син - [PERSON] . Записи про батька [PERSON] у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , батьками якого зазначено, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Вказане свідоцтво видане Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що складено відповідний актовий запис №319. В подальшому, як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] з кінця лютого 2022 року проживали окремо, [PERSON] із дитиною [PERSON] у зв`язку із війною виїжджала до Республіки Польща, та після повернення проживала із дитиною у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося іншими учасниками справи. В подальшому, за різних об`єктивних обставин - дитину [PERSON] забрали у її матері [PERSON] та влаштували його у КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Любисток». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . З метою забрати дитину [PERSON] з КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Любисток», [PERSON] і звернувся до суду з позовом про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки вважає себе батьком дитини, який спільно без реєстрації шлюбу проживав з його матір`ю, піклувався про малолітнього сина, хрестив його, що стверджується свідоцтвом таїнств хрещення і миропомазання, виданого УГКЦ «Парафія Св. Василія Великого», де він був зазначений як батько [PERSON] . Частиною 1 ст.126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Ухвалою від 25 травня 2023 судом задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи у даній цивільній справі, тапризначено судово-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено запитання: - чи являється [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] ? Проведення вказаної експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС у Львівській області. Відповідно до Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/114-23/17033-БД від 30.10.2023, складеного судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Колосовським В.Р., [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999 %. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved