Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Орган опіки та піклування, третя особа), у якому просив суд визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 06.11.2010 між ним та відповідачем був укладений шлюб, який був розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.06.2020. Вказує, що від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом із батьком. Зазначає, що він активно підтримує відносини із дітьми, спілкується та проводить із ними час, бере участь у вихованні на відміну від матері. Стверджує, що відповідно до довідок із навчальних закладів, вихованням дітей займається виключно батько. Посилається, що наразі відповідач не цікавиться процесом виховання дітей, не приймає будь-якої участі у їх житті. Вказує, що позивач працює та має стабільний дохід, та створив всі сприятливі умови для проживання з ним дітей. З урахуванням викладеного вище, просив суд позовні вимоги задовольнити. 22.03.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 20.04.2023 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2023 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 20.07.2023 представником третьої особи до суду було подано висновок Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2023 у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим її місцем проживання, проте конверт повернувся на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомила. Суд вважає повідомлення відповідача про проведення судового засідання належним. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.11.2010 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.06.2020. Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді на адвокатський запит Дитячо-юнацької спортивної школи № 17 м. Києва, [PERSON] не приймає учать у навчально-тренувальному процесі сина [PERSON] , не була присутня на батьківських зборах, не цікавиться досягненнями сина (а.с. 17). Згідно із копіями характеристик Середньої загальноосвітньої школи № 235 ім. В. Чорновола, навчанням сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , займається батько [PERSON] (а.с. 19, 20). Відповідно до відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Святошинського району м. Києва, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , на огляд до лікаря педіатра супроводжує батько [PERSON] (а.с. 24). Як свідчать матеріали справи, [PERSON] працює, отримує заробітну плату, має постійне місце проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Як роз`яснено ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Опитані у судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суду повідомили, що бажають постійно проживати разом із батьком [PERSON] . При цьому, останні не проти спілкуватися із матір`ю та відвідувати на канікулах протягом нетривалого часу. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 17.07.2023 № 107-4510,Святошинсьтка районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (а.с. 55-58). Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, які встановлені в ході судового розгляду, суд вважає, що діти мають тісний психологічний зв`язок з батьком та проживання дітей з батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, думку самих дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх бажання проживати разом з батьком, суд приходить до висновку, що проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , відповідає інтересам дітей та забезпечить їх права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved