Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи [PERSON] та Четверта дніпровська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона із 1992 року проживала разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та побут, займалися благоустроєм будинку, в якому разом проживали за адресою: [ADDRESS] , робили поточні ремонти, всі свята проводили в сімейному колі рідних та друзів. Від спільного життя із [PERSON] заявниця [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Також, [PERSON] виховував та піклувався про її старшу доньку [PERSON] , [INFO] , як про власну дитину. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] , як спадкоємиця четвертої черги за законом, прийняла спадщину шляхом звернення до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою у встановлений законом шестимісячний строк. [PERSON] (рідна сестра та спадкоємиця другої черги) також звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] . 28.09.2021 року нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори видав заявниці [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу між спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , та [PERSON] має визнати суд. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у період із 2004 року по [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] , яка була допитана свідком, суду пояснила, що із 1992 року вона проживала із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Разом із чоловіком вони виховували дітей: доньку заявниці [PERSON] , [INFO] , та їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , які ставилися до [PERSON] , як до рідного батька. Разом для своєї родини [PERSON] та [PERSON] придбали будинок [ADDRESS] , здійснювали ремонтні роботи та облаштовували житло. Вони вели спільне господарство та спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки подружжя. Заявниця здійснювала догляд за чоловіком, займалася домашнім господарством, надавала йому допомогу та опікувалася його станом здоров`я. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] у період часу із грудня 2004 року по день його смерті необхідно заявниці для реалізації свого права на прийняття спадщини, заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій підтвердила обставини, викладені у заяві [PERSON] щодо її проживання у період із 1992 року по [INFO] однією сім`єю з її братом - [PERSON] , який помер [INFO] , а також обставини щодо відсутності на теперішній час між спадкоємцями майнового спору. Представник заінтересованої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Також у судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] , який був сімейним лікарем [PERSON] , суду пояснив, що [PERSON] важко хворів, переніс інфаркт та із 2013 року перебував у нього на обліку, але через велику вагу тіла він проводив огляди у них вдома. Завжди вважав [PERSON] та [PERSON] сім`єю. Свідок [PERSON] , який є сусідом заявниці, пояснив суду, що мав із [PERSON] та [PERSON] добросусідські відносини, вважав їх сімейною парою. Вони із 2016 року почали проживати у будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство, разом виховували дітей та онуків. Свідок [PERSON] , яка є рідною тіткою [PERSON] , суду пояснила, що із 1992 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як чоловік та дружина, вважала, що їх шлюб було офіційно зареєстровано. Неодноразово приїздила до них гостювати у будинок по [ADDRESS] , у якому вони проживали, як родина разом із донькою та сином. Коли [PERSON] почав хворіти, ним завжди опікувалася та надавала допомогу тільки дружина [PERSON] .. Свідок [PERSON] , яка є донькою заявниці [PERSON] , суду пояснила, що вона із 1992 року разом із матір`ю почали проживати однією сім`єю із [PERSON] , ставилася до нього як до рідного батька. Вони були дружньою родиною, проводили разом усі свята, разом поралися по господарству. Проживали в одному будинку, де також зареєстровані та проживають і її діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Коли [PERSON] важко захворів, мати піклувалася про нього, здійснювала належний догляд та сприяла його лікуванню. Вислухавши пояснення заявника та її представника, показання викликаних у судове засідання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~положень ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною другою\~статті 3 СК України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99). У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц\~(провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті\~3,\~74 СК України)". Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із 1992 року по [INFO] , день смерті [PERSON] .. Із 1999 року по 2016 рік заявниця [PERSON] разом із [PERSON] були зареєстровані та проживали у буд. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №38282, затвердженою головою квартального комітету №13(а.с.48). Разом вони виховували дітей: доньку заявниці [PERSON] , [INFO] , та спільного сина [PERSON] , [INFO] . Із 27.07.2004 року по теперішній час місце проживання заявниці [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано у буд. [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] було придбано будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.09.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., реєстровий №570 (а.с.92-94). Заявниця [PERSON] та [PERSON] разом займалися ремонтними роботами та облаштуванням будинку, після завершення ремонтних робіт разом із донькою [PERSON] та онукою [PERSON] вселилися у домоволодіння [ADDRESS] , де постійно проживали. У домоволодінні [ADDRESS] зі згоди [PERSON] були зареєстровані [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.55). За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися спільним ремонтом будинку [ADDRESS] , спільно купували меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього побуту, забезпечували розвиток та виховання дітей. Вільний час [PERSON] та [PERSON] проводили у родинному колі та організовуючи спільний відпочинок. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №346 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно. Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 06.07.2021 року на підставі заяви [PERSON] відкрито спадкову справу №565/2021 після смерті [PERSON] (а.с.75). [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , [INFO] надала до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с.83 зворот). Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 28.09.2021 року заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу між спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , та [PERSON] має визнати суд (а.с.95). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, із 1992 року по 19.02.2021 року, вказавши на ведення останніми спільного господарства, наявність спільних витрат, виховання дітей, участі у витратах на утримання житла та його ремонт. Фотокартки, надані [PERSON] до заяви, підтверджують тривалі сімейні відносини [PERSON] та [PERSON] , створюючи чітке розуміння розвитку їх відносин із 1992 року. Відповідно до\~ст.8 Конституції України\~визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція\~має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1\~ст. 9 Конституції України). Згідно з ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно близько 15 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Крім цього,\~пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі N 369/16486/18. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у період із 2004 року по 19.02.2021 року, оскільки вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство та піклувалися один про одного. Згідно із положеннями ч.7\~ст.294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved