Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

23.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору виконаним та припиненим, визнання застави припиненою, припинення обтяження і вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна до АТ «Альфа-Банк». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 11.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого стало ПАТ «Альфа-Банк», а згодом АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490053443, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 27 537, 28 дол. США зі сплатою 13, 00 % річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 11.12.2014 року. На забезпечення виконання зобов`язання позивача за кредитним договором, 11.12.2007 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки № 490053443-П. Згідно п. 2.4. кредитного договору цільовим використанням кредиту є придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між позичальником та СП ЗАТ «Дніпро Мотор Інвест» № 2818 від 08.11.2007 року. За кредитним договором предметом застави був транспортний засіб: автомобіль марки Honda FR-V, 2007 року випуску, колір - чорний, державний номер - [NUMBER] , № кузову - [NUMBER] , тип - легковий універсал, свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , видане - 08.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (п. 2.10. Кредитного договору). Відповідно до ч. 2 Загальних умов кредитування, які є невід`ємною частиною кредитного договору, а саме розділу 4 «Умови забезпечення кредиту/застави транспортного засобу»: відповідно до кредитного договору встановлюється застава транспортного засобу в якості забезпечення виконання зобов`язань позивача перед відповідачем. Пунктом 4.8.5. Загальних умов кредитування передбачалась заборона на відчуження предмету застави - транспортного засобу. Обтяження транспортного засобу підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно якого обтяжувачем транспортного засобу згідно договору застави, серія та номер: 490053443, виданий 11.12.2007 року, видавник: ПАТ «Альфа-Банк», є ЗАТ «Альфа-Банк», код ЄДРПО: 23494714. Обтяження зареєстроване 12.12.2007 року за № 6214089, термін дії обтяження: 10.11.2022 рік. Пунктом 6.1. Загальних умов кредитування узгоджено, що банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту за договором. Пунктом 2.2. кредитного договору та п. 9.1. Загальних умов кредитування передбачено, що позивач зобов`язувався сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 13, 00 % річних, що нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 - у році. 01.09.2008 року відповідач в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки по кредиту до 16, 50%. Внаслідок економічної кризи та скорочення заробітної плати, 13.02.2009 року позивач звернувся до відповідача з проханням відстрочити виконання кредитного зобов`язання або збільшити строк кредитування за укладеним кредитним договором. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 від 05.03.2009 року до кредитного договору внесено зміни, відповідно до якого остаточною датою повернення кредиту позивачем визначено 11.12.2017 року. 11.05.2011 року відповідач звернувся до Постійно діючого третейського суду при ВГО «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача та поручителя. Третейська угода укладена між позивачем та відповідачем у відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» у вигляді третейського застереження, яке було передбачене Сторонами у ч. 11.4 розділу 11 Частини № 2. Загальних умов кредитування, відповідно до якого судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони (Позивач і Відповідач) у зв`язку з кредитним договором, підлягали остаточному вирішенню у Третейському суді у відповідності до його Регламенту. Водночас 12.05.2011 року відповідач надав позивачу лист з вимогою про досудове врегулювання спору згідно яким відповідач вимагав достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування. Позовна заява відповідача у Третейський суд була подана 11.05.2011 року, про що свідчить зміст рішення третейського суду, де вказано дату розрахунку заборгованості станом на 11.05.2011 року. Таким чином, відповідач 11.05.2011 року шляхом звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту за кредитним договором змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Тобто на час звернення відповідача з позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право відповідача нараховувати передбачені кредитним договором проценти у відповідності до ч. 2 статті 1050 ЦК України припинилося з моменту звернення відповідача до Третейського суду з позовною заявою. 30.08.2011 року Третейський суд у справі № 2868-10/479/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішив: стягнути достроково з [PERSON] (позивача) та [PERSON] (поручителя) на користь ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк» (відповідача) солідарно заборгованість за кредитним договором на загальну суму 196 042, грн., а саме: за кредитом - 183 855, 54 грн., по відсотках - 6 380, 38 грн., пеня - 5 806, 49 грн., судові витрати, а саме - витрати по сплаті третейського збору в сумі 99, 98 грн. 23.12.2011 року Новозаводський районний суд міста Чернігова у справі № 6-5442/11 виніс ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа, та видано виконавчий лист на підставі рішення Третейського суду у справі № 2868-10/479/11 від 30.08.2011 року. Через складну фінансову ситуацію в родині, економічну кризу, девальвацію національної валюти України позивач не мав можливості виконати в повному обсязі Рішення третейського суду здійснюючи часткові оплати через касу відповідача. Станом на 05.07.2016 року позивач у повному обсязі виконав рішення Третейського суду від 30.08.2011 року та виплатив на користь відповідача грошові кошти понад суму заборгованості встановлену у рішенні Третейського суду, а саме 209 382, 10 грн., що на 13 339, 68 грн. перевищує суму заборгованості позивача за кредитним договором згідно рішення Третейського суду. Вказане підтверджується квитанціями про сплату заборгованості за кредитним договором за період з 11.05.2011 по 05.07.2016 роки на загальну суму 209 382, 10 грн. 27.07.2015 року відповідач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення солідарно з позивача та поручителя заборгованості за кредитним договором, у якій просив стягнути заборгованість у сумі 468 723, 49 грн., а саме: за кредитом - 312 092, 85 грн., по відсотках - 16 262, 25 грн., пеню - 140 368, 39 грн. 09.11.2015 року Деснянський районний суд м. Києва виніс ухвалу у цивільній справі № 754/11613/15-ц, згідно якої провадження у справі № 754/11613/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито з підстав, що визначені у п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (чинної на момент винесення ухвали). Станом на 09.11.2015 року діяли правила ЦПК України в редакції від 01.09.2015 року. Згідно змісту п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим. Відповідачем заявлялись вимоги щодо стягнення заборгованості з позивачем та поручителем з порушенням вимог законодавства, а саме: між тими самими сторонами, тотожний предмет, підстави позову. Апеляційним судом міста Києва ухвалою від 13.04.2016 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишено без змін ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2015 року, а саме з підстав наявності рішення Третейського суду за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, яке прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. У рішенні Третейського суду зазначено: «стягнути достроково» з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 196 042, 41 грн., тобто банк в односторонньому порядку змінив строк повернення кредитних коштів станом на дату звернення до Третейського суду, а саме 11.05.2011 року. В 2016 році АТ «Альфа-Банк» подав касаційну скаргу з метою оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2016 року. 02.11.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу у справі № 754/11613/15-ц, згідно змісту якої ухвалено касаційну скаргу ПАТ «Альфа-банк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2016 року вважати неподаною та повернути заявнику. 05.07.2016 року позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем згідно кредитного договору з відповідними нарахуваннями по кредиту, тому у відповідності до ст. 28 ЗУ «Про заставу» та ст. 593 ЦК України, застава підлягає припиненню. Пунктом 4.11. кредитного договору узгоджено, що право застави кредитора (відповідача) за кредитним договором припиняється з підстав, визначених законодавством України, тобто у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу» та ст. 593 ЦК України. Підпунктами 4.6.2. та 4.6.3. пункту 4.6. кредитного договору передбачалось, що у зв`язку зі здійсненням основного зобов`язання банк додатково до обов`язків, визначених розділом 5 частини № 2 кредитного договору, зобов`язаний: на вимогу позичальника (позивача) надати йому документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору. Не пізніше 5 днів після припинення застави, що виникли згідно кредитного договору, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення з Реєстру відповідного запису. Отже, відповідач зобов`язаний надати позивачу документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору та не пізніше 5 днів після припинення застави, що виникла згідно кредитного договору, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення з Реєстру відповідного запису, але всупереч умовам кредитного договору та вимог, які передбачені у ст. 28 Закону України «Про заставу», ст. 593 ЦК України та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженої Постановою КМУ від 05.07.2004 року № 830, відповідач ніяких дій щодо припинення обтяження транспортного засобу позивача не вчинив та продовжує протиправно нараховувати позивачу відсотки за кредитним договором, який було достроково припинено. Просив визнати кредитний договір № 490053443 від 11.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого стало ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк»), нова назва якого АТ «Сенс Банк» виконаним у повному обсязі та припиненим; визнати припиненою заставу припиненням забезпеченого заставою зобов`язання згідно кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого стало ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк»), нова назва якого АТ «Сенс Банк»; припинити обтяження і вилучити (виключити) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис, зареєстрований 12.12.2007 року за № 6214089 щодо транспортного засобу автомобіля марки HONDA FR-V, 2007 року випуску, колір чорний, державний номер - [NUMBER] , № кузову - [NUMBER] , тип - легковий універсал, свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , видане - 08.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві; зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити необхідні дії, спрямовані на звільнення транспортного засобу автомобіля марки HONDA FR-V, 2007 року випуску, колір чорний, державний номер - [NUMBER] , № кузову - [NUMBER] , тип - легковий універсал, свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , видане - 08.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, від обтяження, зокрема у п`ятиденний термін з моменту припинення застави (права застави), що виникла згідно кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення застави (права застави) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 12.12.2007 року за № 6214089; зобов`язати АТ «Сенс Банк» видати [PERSON] довідку про повернення заборгованості за кредитним договором № 490053443 від 11.12.2007 року та інші документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року; стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу та судовий збір. 26.11.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначеного підготовче засідання. 13.03.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну відповідача АТ «Альфа-Банк» його правонаступником АТ «Сенс Банк». 25.07.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 04.12.2023 року сторони відсутні. Представник позивача звернувся до суду з заявою про завершення розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Відповідач АТ «Сенс Банк» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями не зверталися. Врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.12.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого стало ПАТ «Альфа-Банк», а згодом АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490053443, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 27 537, 28 дол. США зі сплатою 13, 00 % річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 11.12.2014 року. На забезпечення виконання зобов`язання позивача за кредитним договором, 11.12.2007 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки № 490053443-П. Згідно п. 2.4. кредитного договору цільовим використанням кредиту є придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між позичальником та СП ЗАТ «Дніпро Мотор Інвест» № 2818 від 08.11.2007 року. За кредитним договором предметом застави був транспортний засіб: автомобіль марки Honda FR-V, 2007 року випуску, колір - чорний, державний номер - [NUMBER] , № кузову - [NUMBER] , тип - легковий універсал, свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , видане - 08.12.2007 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (п. 2.10. Кредитного договору). Відповідно до ч. 2 Загальних умов кредитування, які є невід`ємною частиною кредитного договору, а саме розділу 4 «Умови забезпечення кредиту/застави транспортного засобу»: відповідно до кредитного договору встановлюється застава транспортного засобу в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед банком. Пунктом 4.8.5. Загальних умов кредитування передбачалась заборона на відчуження предмету застави - транспортного засобу. Обтяження транспортного засобу підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно якого обтяжувачем транспортного засобу згідно договору застави, серія та номер: 490053443, виданий 11.12.2007 року, видавник: ПАТ «Альфа-Банк», є ЗАТ «Альфа-Банк», код ЄДРПО: 23494714. Обтяження зареєстроване 12.12.2007 року за № 6214089, термін дії обтяження: 10.11.2022 рік. Пунктом 6.1. Загальних умов кредитування узгоджено, що банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту за договором. Пунктом 2.2. кредитного договору та п. 9.1. Загальних умов кредитування передбачено, що позивач зобов`язувався сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 13, 00 % річних, що нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 - у році. 01.09.2008 року відповідач в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки по кредиту до 16, 50%. Внаслідок економічної кризи та скорочення заробітної плати, 13.02.2009 року позивач звернувся до відповідача з проханням відстрочити виконання кредитного зобов`язання або збільшити строк кредитування за укладеним кредитним договором. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 1 від 05.03.2009 року до кредитного договору внесено зміни, відповідно до якого остаточною датою повернення кредиту позивачем визначено 11.12.2017 року. 11.05.2011 року відповідач звернувся до Постійно діючого третейського суду при ВГО «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача та поручителя. Третейська угода укладена між позивачем та відповідачем у відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» у вигляді третейського застереження, яке було передбачене Сторонами у ч. 11.4 розділу 11 Частини № 2. Загальних умов кредитування, відповідно до якого судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони (Позивач і Відповідач) у зв`язку з кредитним договором, підлягали остаточному вирішенню у Третейському суді у відповідності до його Регламенту. Водночас 12.05.2011 року відповідач надав позивачу лист з вимогою про досудове врегулювання спору згідно яким відповідач вимагав достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування. Позовна заява відповідача у Третейський суд була подана 11.05.2011 року, про що свідчить зміст рішення третейського суду, де вказано дату розрахунку заборгованості станом на 11.05.2011 року. Таким чином, відповідач 11.05.2011 року шляхом звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту за кредитним договором змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Тобто на час звернення відповідача з позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право відповідача нараховувати передбачені кредитним договором проценти у відповідності до ч. 2 статті 1050 ЦК України припинилося з моменту звернення відповідача до Третейського суду з позовною заявою. 30.08.2011 року Третейський суд у справі № 2868-10/479/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішив: стягнути достроково з [PERSON] (позивача) та [PERSON] (поручителя) на користь ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк» (відповідача) солідарно заборгованість за кредитним договором на загальну суму 196 042, грн., а саме: за кредитом - 183 855, 54 грн., по відсотках - 6 380, 38 грн., пеня - 5 806, 49 грн., судові витрати, а саме - витрати по сплаті третейського збору в сумі 99, 98 грн. 23.12.2011 року Новозаводський районний суд міста Чернігова у справі № 6-5442/11 виніс ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа, та видано виконавчий лист на підставі рішення Третейського суду у справі № 2868-10/479/11 від 30.08.2011 року. Через складну фінансову ситуацію в родині, економічну кризу, девальвацію національної валюти України позивач не мав можливості виконати в повному обсязі Рішення третейського суду здійснюючи часткові оплати через касу відповідача. Станом на 05.07.2016 року позивач у повному обсязі виконав рішення Третейського суду від 30.08.2011 року та виплатив на користь відповідача грошові кошти понад суму заборгованості встановлену у рішенні Третейського суду, а саме 209 382, 10 грн., що на 13 339, 68 грн. перевищує суму заборгованості позивача за кредитним договором згідно рішення Третейського суду. Вказане підтверджується квитанціями про сплату заборгованості за кредитним договором за період з 11.05.2011 по 05.07.2016 роки на загальну суму 209 382, 10 грн. 27.07.2015 року відповідач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення солідарно з позивача та поручителя заборгованості за кредитним договором, у якій просив стягнути заборгованість у сумі 468 723, 49 грн., а саме: за кредитом - 312 092, 85 грн., по відсотках - 16 262, 25 грн., пеню - 140 368, 39 грн. 09.11.2015 року Деснянський районний суд м. Києва виніс ухвалу у цивільній справі № 754/11613/15-ц, згідно якої провадження у справі № 754/11613/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито з підстав, що визначені у п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (чинної на момент винесення ухвали). Станом на 09.11.2015 року діяли правила ЦПК України в редакції від 01.09.2015 року. Згідно змісту п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим. Відповідачем заявлялись вимоги щодо стягнення заборгованості з позивачем та поручителем з порушенням вимог законодавства, а саме: між тими самими сторонами, тотожний предмет, підстави позову. Апеляційним судом міста Києва ухвалою від 13.04.2016 рокувідмовлено у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишено без змін ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2015 року, а саме з підстав наявності рішення Третейського суду за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, яке прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. У рішенні Третейського суду зазначено: «стягнути достроково» з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 196 042, 41 грн., тобто банк в односторонньому порядку змінив строк повернення кредитних коштів станом на дату звернення до Третейського суду, а саме 11.05.2011 року. В 2016 році АТ «Альфа-Банк» подав касаційну скаргу з метою оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2016 року. 02.11.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу у справі № 754/11613/15-ц, згідно змісту якої ухвалено касаційну скаргу ПАТ «Альфа-банк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2016 року вважати неподаною та повернути заявнику. 05.07.2016 року позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем згідно кредитного договору з відповідними нарахуваннями по кредиту, тому у відповідності до ст. 28 ЗУ «Про заставу» та ст. 593 ЦК України, застава підлягає припиненню. Пунктом 4.11. кредитного договору узгоджено, що право застави кредитора (відповідача) за кредитним договором припиняється з підстав, визначених законодавством України, тобто у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу» та ст. 593 ЦК України. Підпунктами 4.6.2. та 4.6.3. пункту 4.6. кредитного договору передбачалось, що у зв`язку зі здійсненням основного зобов`язання банк додатково до обов`язків, визначених розділом 5 частини № 2 кредитного договору, зобов`язаний: на вимогу позичальника (позивача) надати йому документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору. Не пізніше 5 днів після припинення застави, що виникли згідно кредитного договору, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення з Реєстру відповідного запису. Отже, відповідач зобов`язаний надати позивачу документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору та не пізніше 5 днів після припинення застави, що виникла згідно кредитного договору, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення з Реєстру відповідного запису, але всупереч умовам кредитного договору та вимог, які передбачені у ст. 28 Закону України «Про заставу», ст. 593 ЦК України та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженої Постановою КМУ від 05.07.2004 року № 830, відповідач ніяких дій щодо припинення обтяження транспортного засобу позивача не вчинив та продовжує протиправно нараховувати позивачу відсотки за кредитним договором, який було достроково припинено. Відповідачем у справі жодну з зазначених позивачем обставин, як підстав для позову, не спростовано. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», ст. 593 ЦК України, застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. За правилами ч. 2 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 5.2 Загальних умов кредитування, після виконання позичальником своїх зобов`язань за цим кредитним договором у повному обсязі кредитор зобов`язаний видати позичальнику на його письмову вимогу довідку про повернення заборгованості за цим кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц від 04.07.2018 року). Згідно з умовами договору іпотечного кредиту, за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що вбачається із судового рішення, яким відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні його позову. Таким чином, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Верховного Суду у справі № 683/1216/16-ц від 18.11.2020 року). Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (дострокове повернення позики). … З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом (правовий висновок Великої Палати Верховного суду у п. 54-55 Постанови від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12). Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 року (у справі № 6-15565св15): «…оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виконано, тобто мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини, то нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено…». Відтак, вимоги банку щодо сплати заборгованості, які були нараховані поза межами чинності кредитного договору, а саме після винесення рішення Третейським судом про дострокове стягнення заборгованості є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. 31.05.2018 року [PERSON] звернувся до банку з вимогою скасувати заборону на відчуження транспортного засобу, оскільки зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості позивачем виконано у повному обсязі. У відповідь на звернення, отримав розрахунок заборгованості відповідно до змісту якого його поточна заборгованість за кредитним договором становить 164 615, 55 дол. США. 18.06.2021 року [PERSON] звернувся до банку з листом у якому прохав видати йому довідку про повернення заборгованості за кредитним договором № 490053443 від 11.12.2007 року та інші документи, що підтверджують виконання зобов`язання, забезпеченого заставою згідно кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року, та здійснити необхідні дії, спрямовані на звільнення транспортного засобу від обтяження, зокрема у п`ятиденний термін з моменту припинення застави (права застави), що виникла згідно кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року, подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна належним чином складену заяву про припинення застави та виключення запису про заставу (права застави) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 22.06.2021 року банк надав [PERSON] лист-відповідь № 54018-23.1-б/б від 22.06.2021 року, відповідно до змісту якого, останнього повідомлено про наступне: «…Наявність судового розгляду справи про стягнення заборгованості, рішення суду або його виконання не звільняє від виконання договірних зобов`язань і сплати заборгованості за кредитом. Банк звертався з позовною заявою про стягнення існуючої на момент звернення заборгованості за кредитним договором без дострокового розірвання договору. Таким чином, після винесення рішення суду нарахування за договором не зупинялися. Станом на 22.06.2021 року за Договором кредиту № 490053443 від 11.12.2007 року обліковується прострочена заборгованість…». Позивач не погоджується зі змістом викладеного у листах відповідача, оскільки згідно рішення Третейського суду та листа банку про досудове врегулювання спору № 409 від 12.05.2011 року, відповідачем достроково стягнуто всю суму кредиту з відповідними нарахуваннями, тому право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилося в момент пред`явлення останнім позовної заяви до Третейського суду. Тобто, відповідач, на власний розсуд, змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Звернення банку з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення відповідача з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. 26.12.2016 року позивач у повному обсязі виконав своє зобов`язання щодо погашення заборгованості визначеного рішенням Третейського суду, а тому вимоги відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивача, на власний розсуд, розпоряджатися належним йому на праві приватної власності транспортним засобом. Відповідно до п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженої Постановою КМУ від 05.07.2004 року № 830, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувала чи уповноваженої ним особи. Обтяжував чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш, як на п`ять років. На підставі відповідної заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження. Після припинення обтяження, обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору відповідну заяву для припинення обтяження та виключення його з Реєстру. Водночас, зазначений вище обов`язок відповідача передбачений також у п. 4.6.3. ч. 4.6. кредитного договору. Після виконання у повному обсязі позивачем своїх зобов`язань перед банком, [PERSON] неодноразово звертався до банку з вимогою щодо отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором та вимогою про здійснення необхідних заходів щодо скасування заборони на відчуження транспортного засобу забезпеченого заставою. Однак банк своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] до АТ «Сенс Банк» про визнання кредитного договору виконаним та припиненим, визнання застави припиненою, припинення обтяження і вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст. 133, п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, судовий збір; витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката належать: витрати на складання заяви, адресованої відповідачу, щодо досудового врегулювання даного спору - у розмірі 750, 00 грн.; витрати на складання позовної заяви про визнання кредитного договору № 490053443 від 11.12.2007 року виконаним та припиненим, визнання застави припиненою, припинення обтяження і вилучення (виключення) запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна - 4 500, 00 грн. Загальна вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката Сулім Я.В. станом на дату подання цієї позовної заяви становить 5 250, 00 грн. Повноваження адвоката та докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджено: посвідченими адвокатом АО «4LEX» меморіальнии ордером № @2PL925470 від 18.11.2021 року, випискою про сплату 5 250, 00 грн. за 18.11.2021 року, копією договору № 77 про надання правової (правничої) допомоги від 05.11.2020 року, копією рахунку на оплату № 1 від 18.11.2021 року з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, копією акту про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 18.11.2021 року до Договору № 77 про надання правової (правничої) допомоги від 05.11.2020 року, оригіналом ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1174817. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved