Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 18.10.2023 року [PERSON] звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2023 року відповідач звернулась до позивача з проханням надати їй у борг 22\~000 доларів США, які позичальник зобов`язалась повернути до 08.09.2023 року, і на підтвердження отримання у борг вказаної суми надала розписку. Однак у визначений строк та на момент звернення до суду відповідач позичені кошти не повернула. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики, позивач просить стягнути з відповідача суму позики 22 000 доларів США, а також судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Одночасно із позовною заявою позивач подала заяву, в якій просила вжити заходи для забезпечення позову. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Ухвалою суду від 20.10.2023 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 20.10.2023 року задоволено частково клопотання представника позивача про забезпечення позову у даній цивільній справі та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії, спрямовані на уступлення (відступлення) права членства/своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021, укладеного між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «СПІЛКА ЗАБУДІВНИКІВ 21», а також дії, спрямовані на оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 3 орієнтовною загальною площею 38,7 кв.м, що розташоване за будівельною адресою: [ADDRESS] , та є предметом Договору № ЖРК/23/ІІІ про цільовий внесок у діяльність від 08.10.2021. Ухвалою від 06.11.2023 року призначено судове засідання до розгляду справи по суті. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Позивач в судове засідання не з`явилися, свою явку до суду здійснювала через представника [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Повторно шляхом надіслання електронною поштою подала клопотання про відкладення розгляду справи, причину своєї неявки в судове засідання обґрунтувала хворобою дітей, та тим що не мала змоги ознайомитись із матеріалами справи та залучити адвоката для надання правничої допомоги, проте доказів на підтвердження цих фактів надано не було. До того ж, заяви, надіслані на електронну адресу суду відповідачем, не скріплені електронним цифровим підписом, що підтверджується відміткою працівника канцелярії «без КЕП». Частиною першою, другою статті\~6, частиною першою статті\~7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронні довірчі послуги». За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого\~рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, електронний документ - це оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо). Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені\~ст.183 ЦПК України, відповідно до ч.2 якої письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Взявши до уваги те, що заяви, надіслані на електронну пошту суду 27.11.2023 та 11.12.2023 року від [PERSON] не підписані електронним цифровим підписом, їх слід повернути заявнику без розгляду, що відповідає ч.4\~ст. 183 ЦПК України. Враховуючи строки розгляду даної справи і поведінку відповідача, яка повторно не з`явилася в судові засідання, хоча їй ще 03.11.2023 стало відомо про перебування справи в суді, не доведені обставини, які б перешкоджали відповідачу ознайомитись із матеріалами справи та залучити адвоката для надання правничої допомоги протягом тривалого часу, суд визнає причину її неявки не поважною і розглядає справу за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належим чином, причини неявки суду не відомі, жодних клоптань на адресу суду не надходило. Відтак, суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 30.08.2023 року уклали договір позики на суму 22 000 доларів США, з терміном повернення до 08.09.2023 року. На підтвердження виникнення зобов`язань за вказаним договором позики [PERSON] надала [PERSON] власноручно написану розписку, копія та оригінал якої долучені до матеріалів справи (а.с.8, 49). Зі змісту розписки вбачається, що відбулася передача грошової суми від позикодавця [PERSON] до позичальника [PERSON] . У вказаний\~в договорі\~позики строк\~відповідач взяті\~на себе\~зобов`язання\~не виконала,\~належні позивачу\~грошові кошти\~не повернула. V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Статтею 207\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч. 1ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1ст. 1047 ЦК України). Частиною 2 ст.1047ЦК України\~допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні.\~Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти\~фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Враховуючи, що розписка містить зобов`язання повернути грошові кошти в іноземній валюті, відповідачем договірних зобов`язань не виконано, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з\~ [PERSON] \~на користь позивача [PERSON] боргу у валюті, визначеній договором. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 22 000 доларів США підлягають задоволенню. VІІ. Щодо забезпечення позову. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. VІІІ.Судові витрати. Частина перша\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно достатті141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати на сплату судового збору в сумі 8001,13 грн. В обґрунтування клопотання від 08.12.2023 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала такі докази: ордер, копію свідоцтва, договір про надання правничої допомоги №2023/10-5 від 17.10.2023 року, додаток №1 до вказаного договору, інформаційне повідомлення про зарахування коштів на суму 10\~000 грн та 5\~500 грн.як часткова оплата за послуги правничої допомоги згідно договору 2023/10-5 від 17.10.2023 року. Суд вважає,\~що вказаний\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~є співмірним\~із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~4)\~ціною позову\~та значенням\~справи для\~сторони,\~а відтак\~слід стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15\~500 грн. На підставі \~ст. 59 Конституції України, ст.\~526, 1046,\~1047 та

Outcome: approved