Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

09 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з даним позов та просить Бориспільський міськрайонний суд Київської області витребувати з чужого незаконного володіння Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпора-тивний інвестиційний фонд «Капітал - Плаза» (далі по тексту АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал - Плаза») на власну користь квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 2227282532208; визнати за позивачем право власності на вказану квартиру та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Вимоги обгрунтовано тим, що 24 вересня 2015 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Заміський Клуб» (далі по тексту - ОК «Заміський клуб») було укладено договір № 24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі. За умовами даного договору позивач зобов`язалась 24 вересня 2015 року сплатити до кооперативу пайовий внесок у розмірі 229 827 грн. 00 коп., що за погодженням сторін є еквівалентом 10 650 доларів США, а ОК «Заміський клуб» зобов`язався за рахунок пайових внесків [PERSON] та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу організувати будівництво, побудувати та здати в експлуатацію об`єкт будівництва, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Також в рахунок сплачених позивачем пайових внесків передати їй у власність всі документи на квартиру [ADDRESS] у даному будинку, за умови сплати суми пайового внеску. Відповідно умов даного договору ОК «Заміський клуб» зобов`язався організувати будівництво об`єкта будівництва та забезпечити його прийняття в експлуатацію у строк до 01 липня 2016 року. На виконання умов договору [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок у розмірі 229 827 грн. 00 коп., проте ОК «Заміський клуб» у вказаний строк не забезпечив введення будинку в експлуатацію, чим порушив взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим в 2017 році [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОК «Заміський клуб» про розірвання договору та стягнення грошових коштів цивільна справа № 359/9082/17). Рішенням суду від 19 жовтня 2018 у справі ухвалено рішення, яким вимоги позивача задоволено, а саме : розірвано договір № 24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, укладений 24 вересня 2015 року між [PERSON] та ОК «Заміський клуб»; стягнуто з кооперативу на користь позивача грошові кошти в розмірі 282012 грн. 00 коп., що еквівалентно 10650 доларів США; стягнуто з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] штраф у розмірі 64000 грн. 00 коп.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3460 грн. 12 коп.. 18 січня 2019 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - ДВС) відкрито виконавче провадження № 58116305 із примусового виконання виконавчого листа № 2/359/786 виданого 10 грудня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 282012 грн. 00 коп., а також виконавче провадження № 58112370 із примусового виконання виконавчого листа № 2/359/786/18 виданого 10 грудня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] штрафу в розмірі 64\~000 грн. 00 коп. Проте, станом на день звернення до суду з даним позовом, вказане вище судове рішення так і лишилось без виконання та позивачу не виплачені належні суми. Із відкритих джерел позивач дізналась, що 19 лютого 2018 року ОК «Заміський клуб» без відома і згоди [PERSON] здійснило відчуження об`єкта будівництва та земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:04:005:0057 за адресою : [ADDRESS] на користь ТОВ «Зем Буд Сервіс». 06 серпня 2018 року це товариство передало права замовника, розпорядника будівництва до ТОВ «КБ «Зелена планета». 29 липня 2019 року ТОВ «КБ «Зелена планета» укладено договір купівлі продажу, за яким право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0057 за адресою : [ADDRESS] перейшло до ТОВ «Сфера 777». 17 листопада 2020 року ТОВ «Сфера 777» зареєструвало право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з чим будинок було поділено в подальшому на об`єкти житлової нерухомості у кількості 46 квартир, в тому числі № 2. Цю квартиру, на підставі укладеного 26 квітня 2021 року ТОВ «Сфера 777» договору купівлі продажу передано у власність АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал - Плаза». Відтак, позивач вважає, що дану квартиру, яку збудовано за рахунок її пайових внесків, незаконно передано у власність іншій особі. Крім того, на момент ухвалення судового рішення у справі за № 359/9082/17, [PERSON] не була обізнаною про відступлення ОК «Заміський клуб» об`єкта будівництва та земельної ділянки на користь ТОВ «Зем Буд Сервіс» та не надавала згоди на це. Зважаючи на це та вимоги ст. 328, 331, 388, 392 ЦК України просила позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 12 травня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідачі своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористались. Заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 28 вересня 2023 року клопотання позивача задоволено та постановлено ухвалу суду про витребування наступних документів : у ОК «Заміський Клуб» належним чином засвідченої копії договору, за яким відчужено об`єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою : [ADDRESS] ; у ТОВ «Сфера 777» належним чином засвідчену копію декларації про готовність до експлуатації житлового будинку за адресою : [ADDRESS] та копію договору, за яким відчужено об`єкт незавершеного будівництва за цією адресою; у АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал-Плаза» належним чином засвідчену копію свідоцтва про право власності на багатоквартирний будинок за адресою : [ADDRESS] та свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] за цією ж адресою. Вказана ухвала суду відповідачами не виконана. Відповідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, позивач [PERSON] подала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За змістом вимог ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В свою чергу, позивач проти такого вирішення справи заперечень не навела. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 24 вересня 2015 року між [PERSON] та ОК «Заміський клуб» було укладений договір №24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі. Відповідно умов договору позивач зобов`язалась сплатити кооперативу пайовий внесок у розмірі 229827 грн. 00 коп., що еквівалентно 10650 доларів США, до 24 вересня 2015 року. ОК «Заміський клуб» зобов`язався за рахунок пайового внеску позивача та пайових внесків інших асоційованих членів організувати будівництво, побудувати та здати в експлуатацію об`єкт будівництва, а саме житловий будинок з вбудованими приміщеннями за адресою : [ADDRESS] , а також передати у власність [PERSON] всі документи, які передбачені даним договором, на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] належним чином виконала умови договору про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 24 вересня 2015 року щодо сплати пайового внеску, згідно графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Вказана обставина підтверджується довідкою про повну оплату пайових внесків від 24 вересня 2015 року. ОК «Заміський клуб» не виконав свої зобов`язання за договором № 24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 24 вересня 2015 року та не забезпечив введення будинку [ADDRESS] до експлуатації, та щодо передачі [PERSON] обумовленої договором квартири у власність. У зв`язку з цим в 2017 році [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОК «Заміський клуб» про розірвання договору та стягнення грошових коштів цивільна справа № 359/9082/17, провадження № 2/359/786/18. Рішенням суду від 19 жовтня 2018 у справі ухвалено рішення, яким вимоги позивача задоволено, а саме : розірвано договір № 24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі, укладений 24 вересня 2015 року між [PERSON] та ОК «Заміський клуб»; стягнуто з кооперативу на користь позивача грошові кошти в розмірі 282012 грн. 00 коп., що еквівалентно 10650 доларів США; стягнуто з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] штраф у розмірі 64000 грн. 00 коп.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3460 грн. 12 коп.. Дане судове рішення набрало законної сили 29 листопада 2018 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18 січня 2019 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - ДВС) відкрито виконавче провадження № 58116305 із примусового виконання виконавчого листа № 2/359/786 виданого 10 грудня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 282012 грн. 00 коп., а також виконавче провадження № 58112370 із примусового виконання виконавчого листа № 2/359/786/18 виданого 10 грудня 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОК «Заміський клуб» на користь [PERSON] штрафу в розмірі 64\~000 грн. 00 коп. Зважаючи на вище вказане суд звертає увагу на той факт, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження зміни прізвища, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості ідентифікувати [PERSON] та [PERSON] як одну й ту саму особу. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження : 1) відчуження ОК «Заміський клуб» 19 лютого 2018 року об`єкта будівництва та земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:04:005:0057 за адресою : [ADDRESS] на користь ТОВ «Зем Буд Сервіс»; 2) передачі 06 серпня 2018 року товариством «Зем Буд Сервіс» права замовника, розпорядника будівництва до ТОВ «КБ «Зелена планета»; 3) укладення 29 липня 2019 року між ТОВ «КБ «Зелена планета» та ТОВ «Сфера 777» договору купівлі продажу, за яким право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0057 за адресою : [ADDRESS] перейшло до ТОВ «Сфера 777»; 4) реєстрації 17 листопада 2020 року за ТОВ «Сфера 777» права власності на житловий будинок [ADDRESS] ; 5) поділу будинку [ADDRESS] , на об`єкти житлової нерухомості у кількості 46 квартир, в тому числі квартиру [ADDRESS] . Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 29 вересня 2022 року за № 311242058, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55257853 від 20 листопада 2020 року за ТОВ «Сфера 777» було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , яку на підставі договору купівлі продажу від 26 квітня 2021 року ТОВ «Сфера 777» передало у власність АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпора-тивний інвестиційний фонд «Капітал - Плаза». Відтак, в силу вимог ч. 10 ст. 84 ЦПК України, суд вважає доведеним факти реєстрації за ТОВ «Сфера 777» права власності на спірну квартиру та її подальше відчуження у власність АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Капітал - Плаза». Згідно ст. 41 Конституції України\~ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджа-тися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 2 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Відповідно ч. 2\~ст. 3 вказаного Закону, \~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25 грудня 2015\~року затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У частині обов`язку реєстрації права власності передбачено виключно на ті об`єкти будівництва, які прийняті до експлуатації (за винятком випадків, визначених ст. 31 Закону), Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень повністю відповідає вимогам Закону. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Системний аналіз законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності (правова позиція наведена в постанові Великої палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі за № 916/2791/13). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вказане суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів реєстрації за позивачем у Державному реєстрація права власності на нерухоме майно та, відповідно, виникнення у [PERSON] чи [PERSON] права власності на спірну квартиру. Разом з тим, уклавши 24 вересня 2015 року з ОК «Заміський клуб» договір №24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі у [PERSON] виникли майнові права на отримання, за умови сплати нею обумовленого пайового внеску та побудови і здачі в експлуатацію ОК «Заміський клуб» об`єкта будівництва, на квартиру [ADDRESS] . Проте, вказані майнові права [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинено на підставі рішення Бориспільського суду Київської області від 19 жовтня 2018 року ухваленого у справі № 359/9082/17 за позовом [PERSON] до ОК «Заміський клуб» про розірвання договору та стягнення грошових сум, оскільки договір №24/09/2015 про сплату пайових внесків у обслуговуючому кооперативі від 24 вересня 2015 року розірвано та зобов`язано кооператив повернути позивачу сплачений пайовий внесок та штраф, за порушене зобов`язання. За положеннями\~статті 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Власник, з дотриманням вимог статей\~387\~і\~388 ЦК України,\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що саме власник майна наділений правом витребування належного йому майна від інших осіб на підставі ст. 387 чи 388 ЦК України. Проте, як вже встановлено судом вище, а ні [PERSON] , а ні [PERSON] не є та не були власниками спірної квартири. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання за нею права власності на квартиру (як похідна вимога), не підлягають задоволенню. У частині 1\~ст. 15 ЦК України\~вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 1, 2\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. З огляду на вказане, суд приходить переконання, що [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту своїх майнових прав, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову. Разом з тим, з метою сприяння позивачу у відновленні порушених прав зі сторони ОК «Заміський клуб» суд вважає за необхідне звернути увагу [PERSON] на процесуальне право переглянути на підставі ст. 423 ЦПК України рішення Бориспільського суду Київської області від 19 жовтня 2018 року ухвалене у цивільній справі № 359/9082/17, оскільки під час розгляду справи судом, а саме 19 лютого 2018 року, за твердженнями позивача, ОК «Заміський клуб» здійснило відчуження об`єкта будівництва та земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:04:005:0057 за адресою : [ADDRESS] на користь ТОВ «Зем Буд Сервіс». Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно вимог ч.1 та п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 2598 грн. 27 коп., що підтверджується квитанцією про сплату № 43530 від 19 квітня 2023 року. Зважаючи на вимоги ч.1, п. ч. 2 ст. 141 ЦПК України та повну відмову у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок [PERSON] . Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed