Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд відібрати у неї малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; тимчасово передати дітей до органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області та стягнути аліменти на їх утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн на кожну дитину, щомісяця з проведенням щорічно індексації відповідно до закону, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сім`я [PERSON] перебувала на обліку родин, які перебувають в складних життєвих обставинах, у 2021-2022 р.р. Житлові умови родини були незадовільні, у дітей та їх матері були відсутні документи. За заявою матері троє старших дітей дев`ять місяців перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації. За цей час житлові умови для проживання дітей були поліпшені, за ініціативою органу опіки та піклування Дачненської сільської ради дітям були видані свідоцтва про народження. [INFO] в родині народилася ще одна дитина, [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Дачненської сільської ради від 17.12.2021 року, дітей було повернуто в родину. У серпні 2022 року у будинку сталася пожежа, сім`я [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в м. Одеса, та проживала там до кінця червня 2023 року. 06.07.2023 року до служби у справах дітей Дачненської сільської ради надійшло повідомлення про те, що сім`я [PERSON] разом з дітьми повернулася на проживання у згорілий будинок за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Дачненської сільської ради спільно з представниками Національної поліції та закладу охорони здоров`я 07.07.2023 року було здійснено виїзд за місцем проживання родини, про що складено акт обстеження умов проживання та акти оцінки рівня безпеки дітей. Діти проживають у жахливих антисанітарних умовах, які несуть безпосередню небезпеку їх життю, сплять на підлозі на матрацах у сараї біля згорілого будинку, мають занедбаний вигляд, одягнуті в брудний одяг. Готова їжа та продукти відсутні. На момент обстеження матір дітей перебувала в нетверезому стані. Старша донька повідомляє про агресію з боку матері та її співмешканця, на її тілі наявні синці. Згідно рішення Виконавчого комітету Дачненської сільської ради № 179 від 07.07.2023 року затверджено Висновок органу опіки та піклування Дачненської сільської ради про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, так як діти потребують медичного обстеження та можливо лікування. За клопотанням органу опіки та піклування дітей тимчасово влаштовано до КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня». Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, при цьому, оскільки родичів, яким можливо було б передати дітей, немає, вважають за доцільне відібрати дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав. Крім того, оскільки у разі відібрання дітей батьки не позбавлені обов`язку утримувати дітей, представник позивача просить стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі 2000 грн щомісяця. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність та вказує, що позовні вимоги визнає частково. Вимогу про відібрання дітей та передачу їх до органу опіки та піклування Дачненської сільської ради для їх подальшого влаштування визнає, так як на даний час вона не може виховувати дітей, оскільки не забезпечена житлом. В частині стягнення аліментів\~позов не\~визнає,\~оскільки \~сплачувати їх\~не в\~змозі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4 (а.с.4), [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 5 (а.с.6), [PERSON] , [INFO] , у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 6 (а.с.5), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3673 (а.с.7). Згідно актів проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07.07.2023 року, складеного начальником служби у справах дітей Дачненської сільської ради Вторніковою Г.Б., на момент обстеження виявлено, що діти проживають у жахливих антисанітарних умовах, які несуть безпосередню небезпеку їх життю, мають неохайний та занедбаний вигляд, приготовлена їжа відсутня, продукти для її приготування теж відсутні. Будинок постраждав від пожару та потребує капітального ремонту. Від матері дітей відчувався стійкий запах алкоголю. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, прийнято рішення про негайне відібрання дітей від матері (а.с. 11-25, 34-38). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 05.07.2023 року, складених фахівцями служби у справах дітей Дачненської сільської ради, діти на момент відвідування були голодні. Малолітня [PERSON] , [INFO] , була дуже замкнута в собі, боялася, що мати зі своїм співмешканцем будуть її бити, через те що вона все розповість соціальним працівникам. Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в лікарні з діагнозом ВІЛ інфекційна, не має навиків до самообслуговування через вік (а.с.26-33). Згідно акту обстеження умов проживання від 07.07.2023 року, складеного начальником служби у справах дітей Дачненської сільської ради Вторніковою Г.Б., умови проживання погані. Будинок потребує капітального ремонту. Діти проживають в сараї біля згорілого будинку, сплять на матрацах на підлозі. Діти мають неохайний вигляд, одягнені в брудний одяг. Вирішено клопотати перед органом опіки та піклування Дачненської сільської ради про негайне відібрання малолітніх дітей від матері (а.с. 39). Рішенням Виконавчого комітету Дачненської сільської ради № 179 від 07.07.2023 року затверджено Висновок органу опіки та піклування Дачненської сільської ради про доцільність відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав (а.с. 41-42). За клопотанням\~органу опіки\~та піклування\~Дачненської сільської\~ради від\~07.07.2023\~року №\~02-25/878,\~малолітніх дітей\~тимчасово влаштовано\~до медичного\~закладу КНП\~«Біляївська багатопрофільна\~лікарня» для\~проведення медичного\~обстеження дітей\~та у\~разі необхідності\~надання медичної\~допомоги.\~Після надання\~необхідної медичної\~допомоги Службою\~у справах\~дітей Дачненської\~сільської ради\~буде вирішено\~питання подальшого\~влаштування дітей\~згідно вимог\~чинного законодавства\~(а.с.40). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що залишення дітей у відповідача є небезпечним для їх життя і здоров`я. При цьому суд вважає, що відібрання дітей у відповідача буде відповідати інтересам дітей і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Цей спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дітьми, та не позбавить її права в подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи наданні для вивчення докази, суд вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, тимчасово передавши їх до органу опіки та піклування Дачненської сільської ради для їх подальшого влаштування. При задоволенні позову про відібрання дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дітей (ч.4 ст.170 СК України). У нормі ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь закладу, куди будуть влаштовані діти, слід стягнути аліменти у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову - 18.07.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення щодо платежу по аліментах в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. У зв`язку з тим, що представник позивача звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача з урахуванням п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3220,80 грн (по 1073,60 грн за кожну вимогу).

Outcome: approved