Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У листопаді 2022 року до Заводського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпро ради, в якому просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені\~позовні вимоги\~позивач послався\~на те,\~що з\~відповідачем по\~данні справі\~він знаходився\~у шлюбі\~з 12\~березня 2005\~року,\~який було\~розірвано рішенням\~Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська 15\~травня 2017\~року.\~Від цього\~шлюбу сторони\~мають двох\~неповнолітніх дітей\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Шлюбні відносини\~припинені через\~те,\~що у\~них з\~відповідачкою різні\~характери,\~різні погляди\~на життя,\~сім`ю та подружні відносини, з цих причини у сім`ї постійно відбувалися сварки. Відповідно до договору від 24 січня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Т.В. про порядок здійснення батьківських прав визначено місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] за спільною згодою обох сторін договору, з батьком. Станом на сьогоднішній день умови даного договору виконуються в повному обсязі. Він має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області від 19.12.2022 року цивільну справу за вищевказаною позовною заявою передано на розгляд за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. 02.02.2023 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2023 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. 22 травня 2023 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2027 року між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Згідно із вимогами ст.\~157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Положенням ст.\~160\~СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Як встановлено ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Судом встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки № 4 від 18.11.2022 року. Частинами 4, 5 ст.\~19\~СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 4/3-105 від 03.05.2023 року, про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Як вбачається із вищезазначеного висновку, щодо умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання останнього створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Згідно із ст.\~33\~Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Але сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Під час розгляду справи судом було встановлено, що діти на даний час проживають разом із батьком. Згідно із ч. ч. 2, 8, 9 ст.\~7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої\~статті 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Враховуючи вищевикладене, висновок органу опіки та піклування, вік дітей, їх стан здоров`я, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, встановивши, що визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком не буде суперечити їх інтересам, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Зазначене відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, їх стану здоров`я, не порушуючи нормальних звичних умов для них. За вимогами ст.\~6\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до п. 14 Правил реєстрації місць проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 коп., але в своїй позовній заяві, поданій до суду зазначив, що витрати пов`язані з розглядом справи покласти на нього, тому судовий збір у сумі 992,40 з відповідача не підлягає стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved