Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У серпні 2023 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №19167-09/2021 в розмірі 20967,50 грн, з яких: 6700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14267,50 грн - сума заборгованості за відсотками, та за кредитним договором №884600400 в розмірі 24432,40 грн, з яких: 6642,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17790,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 27.09.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено електронний кредитний Договір №19167-09/2021 про надання коштів у позику. Позивач за договором факторингу від 13.01.2023 р. отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №19167-09/2021 в розмірі 20967,50 грн, з яких: 6700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14267,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 10.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено електронний кредитний Договір №884600400 про надання коштів у позику. Позивач за договором факторингу від 20.10.2022 р. отримав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №884600400 від 10.11.2021 р. в розмірі 24432,40 грн, з яких: 6642,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17790,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кошти, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 27.09.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено електронний кредитний Договір №19167-09/2021 про надання фінансового кредиту, за яким відповідачу надано кредит сумі 6700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 25 днів, до 21.10.2021 р., зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу. Крім цього, 10.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено електронний кредитний Договір №884600400, за яким відповідачу надано кредит в сумі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, до 10.12.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредиту в порядку, передбаченому п. 1.9 договору. Тобто, позичальник ( [PERSON] ) зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договорами, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договорами. Договори підписані зі сторони відповідача електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитні договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 13.01.2023 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №13012023, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №19167-09/2021 в розмірі 20967,50 грн, з яких: 6700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14267,50 грн - сума заборгованості за відсотками. 20.10.2022 р. між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу 20102022, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №884600400 від 10.11.2021 р. в розмірі 24432,40 грн, з яких: 6642,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17790,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Як кредитні договори, так і договори про відступлення права вимоги є дійсними, доказів зворотного суду не надано. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договорами №19167-09/2021 від 27.09.2021 р. та №884600400 від 10.11.2021 р. не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення з відповідача. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 45399,90 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved