Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

21 вересня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно на частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві зазначено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року у цивільній справі №363/956/14-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн починаючи з 03 березня 2014 року і до його повноліття, тобто до [INFO] . На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №363/956/14-ц від 13 травня 2014 року, який перебуває на виконанні у Вишгородському відділі Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 43358192. На момент призначення судом аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач не працював і не мав постійного, щомісячного доходу. На сьогодні позивачу відомо, що відповідач проходить службу у Збройних Силах України, і має постійний дохід. Розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не відповідає її інтересам, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, встановлений розмір аліментів не дозволяє забезпечити належне утримання дитини, відповідно до віку та потреб. У зв`язку з тим, що у відповідача є постійний дохід, вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх його доходів. Після виконання судом вимог частини шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 10:00 30 жовтня 2023 року. 23 жовтня 2023 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. 24 жовтня 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання, призначене на 30 жовтня 2023 року з`явився відповідач, який заперечував проти задоволення позову, посилаючись на наявність у нього утриманців, а тому заявлені позивачем вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі частини його доходу, суперечить закону. Встановивши у судовому засіданні невідповідність відзиву відповідача на позовну заяву вимогам пунктів 5, 6 частини третьої частинам четвертої, частини п`ятої статті 178 ЦПК України, а також, надсилання цього відзиву до суду, як зазначив відповідач, після отримання ним повідомлення про розгляд справи на мобільний номер телефону, без отримання копії ухвали суду та копії позовної заяви з додатками, що є очевидним, оскільки відповідач мобілізований до лав Збройних Сил України та докази про отримання ним судової кореспонденції, у матеріалах справи відсутні, після роз`яснення судом відповідачу його прав та обов`язків, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, а також положення статей 12, 15, 81, 83, 178 ЦПК України, судове засідання було відкладено на 11:30 05 грудня 2023 року. 23 листопада 2023 року до суду, через систему «Електронний суд» та за підписом адвоката Грибової О.О., надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , інша особа [PERSON] , про стягнення аліментів. 29 листопада 2023 року до суду, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 5 грудня 2023 року до суду відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання. У судове засідання, призначене на 5 грудня 2023 року, сторони не з`явилися. Крім цього, 5 грудня 2023 року адвокатом Грибовою О.О. подано до суду заяву про відмову від позову, поданого третьою особою [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності, а також положення статті 223 ЦПК України. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 5 грудня 2023 року, задовольнивши заяву адвоката Грибової Ольги Олександрівни, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , інша особа [PERSON] , про стягнення аліментів, було повернуто позивачу. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи, що відзив відповідача від 23 жовтня 2023 року на позовну заяву, не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, про що йому було роз`яснено у судовому засіданні 30 жовтня 2023 року, іншого відзиву ним не подано до суду, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] у позивача та відповідача, які перебували у шлюбі, народився син [PERSON] та у виданому 02 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, свідоцтві про народження дитини, серія [NUMBER] , батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6, 8). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2014 року у цивільній справі №363/956/14 стягнуто щомісячно на користь [PERSON] ( [INFO] ) з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ), який проживає в [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 500 грн., починаючи з 03 березня 2014 року і до його повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 9). Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2014 року, 13 травня 2014 року судом видано виконавчий лист (а.с. 7). Позивач [PERSON] , після укладання шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом зазначила, що на момент призначення судом аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач не працював і не мав постійного, щомісячного доходу. На сьогодні позивачу відомо, що відповідач проходить службу у Збройних Силах України, і має постійний дохід. У зв`язку з тим, що у відповідача є постійний дохід, вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх його доходів, оскільки розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не відповідає її інтересам, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, встановлений розмір аліментів не дозволяє забезпечити належне утримання дитини, відповідно до віку та потреб. Так, відповідач у судовому засіданні не заперечував факту його мобілізації до лав Збройних Сил України, а тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню. Суд погоджується із доводами позивача, що встановлений рішенням суду від 17 квітня 2014 року розмір аліментів у твердій грошовій сумі 500,00 гривень на утримання дитини, якій нині виповнилося 12 років, не є достатнім, враховуючи, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей з 1 січня віком до 6 років 2272 гривні, від 6 до 18 років 2833 гривні. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] полягають у зміні способу стягнення з відповідача аліментів, встановленого рішення суду, з твердої грошової суми 500,00 гривень на частину\~від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Так, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (стаття 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими статтею 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені частиною другою статті 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми статті 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: статті 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до частини третьої статті 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, в тому числі, доводити розмір понесених отримувачем аліментів витрат на дитину. Так, на час звернення із позовною заявою до суду, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей з 1 січня віком до 6 років - 2272 гривні, від 6 до 18 років 2833 гривні. Суд, також бере до уваги, що з огляду на положення пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні). Водночас, як встановлено судом, відповідач є також батьком і іншої дитини [PERSON] , [INFO] , якого він також зобов`язаний утримувати (а.с. 21). Таким чином, беручи до уваги наведені вище положення статті 182 СК України, та враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина, зважаючи на принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку відповідача на у цій справі, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року у твердій грошовій сумі 500,00 гривень, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , включно. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про зміну способу стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: partial