Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

06.12.2023 р. [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із заявою, зазначивши заінтересованою особою: Новобузький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, який загинув [INFO] у селі Богданівка, Бахмутського району Донецької області у віці 41 рік, під час ведення бойових дій. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] в с. Богданівка Бахмутського району Донецької області, під час ворожого мінометного обстрілу та бойового зіткнення з ворожими силами противника від поранень, несумісних з життям. Тіло забрати не було можливості через високу інтенсивність бойових дій. Місцем смерті є с. Богданівка Бахмутського району Донецької області. Отримавши акт про настання смерті він звернувся до органів ДРАЦС, але йому було роз`яснено, що відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України на підставі наданих ним документів, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Додатково було роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи на території непідконтрольній українській владі. Встановлення факту, що має юридичне значення йому необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] , проведеної державним органом України, а також для оформлення інших правовстановлюючих документів. В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 06.12.2023 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. Ухвалою судді від 06.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження на 07.12.2023 року о 09:15 год. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити. Заінтересована особа - Новобузький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання явку свого представника не забезпечила, втім надіслала на адресу суду заяву про можливість розгляду справи без участі представника, заперечень проти задоволення вимог [PERSON] не надали. Заслухавши пояснення заявника та його представника, вивчивши доводи заяви [PERSON] , дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходе такого висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим в м. Новий Буг районним відділом ЗАГС Миколаївської області 28.08.1981 року (а.с.4). З копії акту про настання смерті від 24.03.2023 року, складеного в присутності свідків: бойового медика 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] ; стрільця - помічника гранатометника 3 механізованого відділення - бойової машини 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] ; старшого бойового медика 2 механізованої роти військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] , затвердженого 30.03.2023 року тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] майора [PERSON] , вбачається, що [PERSON] [INFO] загинув за наступних обставин: [INFO] під час ворожого мінометного обстрілу та бойового зіткнення з ворожими силами противника загинув від поранень несумісних з життям, тіло залишилось на позиціях поблизу населеного пункту Богданівка, Бахмутського району, Донецької області. Тіло забрати не було можливим через високу інтенсивність бойових дій (а.с.05). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути, в тому числі, матеріали службового розслідування, сповіщення сім`ї, свідчення інших військовослужбовців та інші докази. Як зазначав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц, що «встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами. Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, серед іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пп. 2.2 п. 2). При цьому забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів (пп. 2.4 п. 2). У зв`язку з тим, що [PERSON] загинув в зоні виконання бойових завдань, населений пункт Богданівка Бахмутського району Донецької області, здійснити евакуацію тіла загиблого [PERSON] в умовах, які на той час склалися, не було можливо, отримати лікарське свідоцтво про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим. Таким чином, відсутність медичних документів про смерть [PERSON] позбавляє заявника, який є батьком загиблого, можливості як встановити факт його смерті, так і оформити відповідні соціальні пільги, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в доданих до заяви документах, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Як передбачено ч.5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судовий розгляд в даній справі відповідає інтересам заявника, оскільки іншого, крім судового, способу захисту свого права він не має з огляду на ту обставину, що дослідженими доказами встановлено, що дійсно син заявника [PERSON] загинув під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини, проте його тіло після загибелі залишилося на позиції, захопленій ворогом, що унеможливлює отримання відповідних документів встановленої форми, які є підставою для реєстрації смерті. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З урахуванням принципу верховенства права, продовження військових дій, які відбуваються на території України, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд вважає подану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved