Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Представник МТСБУ звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2020 року в м. Дніпрі на пр. Сергія Нігояна в районі будинку № 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки « Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки « Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом «SCHMITZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, Внаслідок ДТП автомобіль «Nissan» отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року винним у вищевказаній ДТП визнано відповідача. На дату вчинення цієї події транспортний засіб відповідача не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі, тому потерпіла повідомила МТСБУ про подію та звернулася до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування. Відповідно до Звіту визначена вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу потерпілої, становить 5\~490,68 грн. Вартість послуг за встановлення розміру заподіяної шкоди складає 1 508 грн. Отже, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 5\~490,68 грн., вартість послуг за встановлення розміру заподіяної шкоди складає 1 508 грн та судові витрати у справі в розмірі 2\~684 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення або розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд, враховуючи ту обставину, що як позивачу, так і відповідачу, були створені належні та достатні умов для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. 30 листопада 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що\~24 березня 2020 року о 15 годині 20 хвилин у м. Дніпрі на пр. Сергія Нігояна в районі буд. № 2, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом «SCHMITZ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю « Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та вчинив з ним зіткнення, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху\~, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а. с. 6). Згідно із ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року набрала законної сили 05 травня 2020 року, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Таким чином, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину [PERSON] у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки « Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Судом встановлено, що проведеною перевіркою за даними ЄЦБД МТСБУ було з`ясовано незабезпеченість автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] , полісом обов`язкового страхування (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а. с. 9). 27 березня 2020 року [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї усі необхідні документи (а. с. 8). За умовами ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до Звіту № 240320 від 24 березня 2020 року про вартість матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень легковому автомобілю «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в дорожньо-транспортній пригоді встановлено, що вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 6\~327,34 грн. (а.с.15-18). Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілій не відшкодована. Згідно із п. 41.1.\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~передбачено, що проведення оцінки\~майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відповідно до\~ ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення\~пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно\~із ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену\~шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Встановлено, що 05 червня 2020 року МТСБУ було винесено наказ про відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих у справі № 67176 у розмірі 5\~490,68 грн. (а. с. 11). 09 червня 2020 року МТСБУ сплатило [PERSON] суму коштів в розмірі 5\~490,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1479276 від 09 червня 2020 року, а також сплатило ФОП [PERSON] витрати на встановлення розміру відшкодування шкоди потерпілій у розмірі 1\~508 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1479684 від 26 червня 2020 року (а. с. 12, 13). Згідно із п. 36.2 ст. 36 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до п. п. «а» п.\~41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ виконало покладені на нього законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Разом з тим, доказів підтвердження протилежного відповідач суду не надав. Приймаючи до уваги\~ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки відповідач є винним у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 5\~490,68 грн. та 1\~508 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 684 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду (а. с. 4).

Outcome: approved