Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою та відповідно до змісту поданої заяви просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без шлюбу у період з року по 16 лютого 2023 року, день смерті, за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву обґрунтовує тим, що з початку 2000 року та по 16.02.2023 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою - [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Коли [PERSON] захворів, вона здійснювала догляд за ним, а після його смерті займалася його похованням та організацію поминок. Заявник наводить аргументи про те, що входила б до четвертої черги спадкоємців, адже проживала зі спадкоємцем однією сім`єю. Після смерті чоловіка звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано про необхідність надання документів, які підтверджують її право на спадкування. Встановлення даного факту необхідне для виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та інших спадкоємців після його смерті немає, оскільки син померлого [PERSON] - [PERSON] відмовився від спадщини, а відтак відсутній спір щодо спадкового майна. У зв`язку із наведеним, просить заяву задовольнити. 09 січня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, залучено до справи заінтересовану особу Житомирську міську раду та постановлено витребувати належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №43/2023, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.20). В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити. Вказала, що 22 роки разом з [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою - [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Вказала, що з 2000 року [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу за адресою - [ADDRESS] . [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , відмовився від спадщини. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву в якій зазначає, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Також вказав, що з 2000 року його батько [PERSON] проживав разом із [PERSON] , вважав її своєю дружиною, разом вели спільний побут. Наголосив, що між ним, як спадкоємцем після смерті батька, та заявницею [PERSON] відсутній будь-який спір, в тому числі щодо поділу спадкового майна. Заяву просить задовольнити (а.с.43). Представник заінтересованої особи (Житомирської міської ради) - Сищук Н.М. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради (а.с.31). Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Суд установив, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після його смерті приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 43/2023 до майна померлого [PERSON] (а.с.23-28). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. із заявою про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] (а.с.24). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.С. від 23.08.2023 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що [PERSON] не подані документи, які підтверджують її право на спадкування (а.с.17). Як вбачається, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області №2-664/1997 від 12 травня 1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.51). У свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло від 13.06.2007 року зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.11). Згідно акту ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир"" від 27.06.2023 року, на підставі свідчень сусідів, комісією було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , не був зареєстрований, але фактично проживав за вищевказаною адресою більше 20 років. Разом з [PERSON] , [INFO] , та вели спільний побут, аж до дня смерті [PERSON] , [INFO] - дата смерті [INFO] (а.с.13). Відповідно до довідки ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир"" №352/1 від 28.06.2023 року, [PERSON] , [INFO] , не був зареєстрований, але фактично проживав за адресою: [ADDRESS] більше 20 років разом з [PERSON] , [INFO] , та вели спільний побут, аж до дня смерті [PERSON] , [INFO] - дата смерті [INFO] (а.с.16). Після смерті [PERSON] заявник займалася його похованням та організацію поминок, що підтверджується накладною №15 від 17 лютого 2023 року (а.с.15). Заявник просить встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] по 16 лютого 2023 року. Відтак до спільних правовідносин необхідно застосовувати положення діючого Сімейного кодексу України. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (Постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Згідно зі ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Звертаючись з даною заявою в порядку окремого провадження, заявник наводить аргументи про те, що спільно проживали із померлим в одній квартирі, вели спільне господарство. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , є сусідкою заявниці та часто навідувалася до них у гості. Вказала, що померлий [PERSON] та заявниця [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловіка та жінка без шлюбу за адресою - [ADDRESS] , разом вели спільне господарство, відпочивали. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , є сусідкою заявниці та близькою подругою більше 40 років. Вказала, що померлий [PERSON] та заявниця [PERSON] більше 20 років проживали однією сім`єю як чоловіка та жінка без шлюбу за адресою - [ADDRESS] , разом вели спільне господарство, ходили в гості, їздили на відпочинок. Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до положень ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1 розділу VII "Прикінцеві Положення" СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, проаналізувавши встановлені в ході судового розгляду обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також, врахувавши те, що встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу заявнику необхідно з метою оформлення спадщини, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявника, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01 січня 2004 року по 16.02.2023 року, відповідно. Встановлення цих фактів не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати понесені заявником не відшкодовуються.

Outcome: partial