Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

28 квітня 2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] та обґрунтовує свої вимоги тим, що Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 22 березня 2023 року у справі № 591/75/23 встановив, що 24 серпня 2021 троку між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 169289-КС-002, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 11000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. 24 серпня 2021 року [PERSON] перераховано кошти у розмірі 11000 грн згідно кредитного договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року, що підтверджується квитанцією ТасРау №436767415 від 24 серпня 2021 року. 07 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року та 05 жовтня 2021 року було сплачено 2100 грн, 2100 грн та 2100 грн за оплату кредиту відповідно договору, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon вих. №238/01 від 17 січня 2023 року, вих.№239/01 від 17 січня 2023 року, вих.№240/01 від 17 січня 2023 року. Розмір заборгованості позивача підтверджується випискою по договору №169289- КС-002. Разом з тим, [PERSON] не належним чином виконував свої кредитні зобов`язання та лише частково сплатив заборгованість за Договором про надання кредиту № 169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року. Станом на дату подання позову у відповідача існує заборгованість за вказаним правочином в загальному розмірі 21\~742,86 грн., з яких: 10361,26 грн. заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 11338, 74 грн. нараховані проценти. Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним Договором про надання кредиту № 169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року в загальному розмірі 21742,86 грн., а також судові витрати по справі в сумі 2147,20 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2023 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду на 03 липня 2023 року о 09 год. 30 хв. Протокольною ухвалою суду 03 липня 2023 року розгляд справи відкладено до 04 вересня 2023 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою відповідача, відсутністю відомостей про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2023 року залишено без задоволення клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду 04 вересня 2023 року розгляд справи відкладено до 17 жовтня 2023 року, 16 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою суду 17 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналів Правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». квитанції АТ «ТАСкомбанк» про перерахунок коштів, графіку розрахунку заборгованості за кредитом , розгляд справи відкладено до 06 грудня 2023 року, 16 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою відповідача. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача у позові просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2023 року у справі № 591/75/23 за позовом [PERSON] до ТОВ «Бізнес Позика» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору встановлено такі обставини (а.с. 19-23). 24 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 169289-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 11000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до пункту 1 кредитного договору процентна ставка в день є фіксованою і складає 0,86852193 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом; комісія за надання кредиту складає 1650 грн; загальний розмір наданого кредиту 11000 грн; термін дії договору до 08 лютого 2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 24 240 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 3631 грн 71 коп. 24 серпня 2021 року [PERSON] перераховано кошти у розмірі 11000 грн згідно кредитного договору №169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року, що підтверджується квитанцією ТасРау №436767415 від 24 серпня 2021 року. 07 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року та 05 жовтня 2021 року було сплачено 2100 грн, 2100 грн та 2100 грн за оплату кредиту відповідно договору, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» TM Platon вих.№238/01 від 17 січня 2023 року, вих.№239/01 від 17 січня 2023 року, вих.№240/01 від 17 січня 2023 року. Згідно зі ст.ст. 1046, 1048, 1054, 1055 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 626, 627, 628, 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. У відповідності до ст.ст. 509, 526, 527 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до статті 9 Закону сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є оператори (провайдери) телекомунікацій, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Надання доступу до мережі Інтернет та інших інформаційно-телекомунікаційних систем оформлюється окремим правочином або електронним правочином між стороною такого правочину та постачальником послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. На такі особливості укладення договорів про надання фінансових послуг, зокрема в електронному вигляді, звернула увагу піднаглядних фінансових установ в інформаційному повідомленні від 01 серпня 2017 року і Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. За змістом ст. 11 та ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав. Судом у вказаній вище справі встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. Договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки, періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору. [PERSON] , підписуючи договір, погодився з усіма його умовами та підтвердив факт ознайомлення з умовами договору, а також надав свою добровільну згоду на обробку його персональних даних. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Внаслідок неналежного виконання укладеного кредитного договору у відповідача виникла заборгованість за вказаним правочином в загальному розмірі 21\~742,86 грн., з яких: 10361,26 грн. заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 11338, 74 грн. нараховані проценти, що підтверджується розрахунком на а.с. 28. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] були порушені умови кредитного договору, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» є обґрунтованими, а тому із відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за Договором про надання кредиту № 169289-КС-002 від 24 серпня 2021 року в сумі 21742 грн. 86 коп. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved