Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

12 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що батько її чоловіка [PERSON] помер [INFO] , на день смерті проживав з дружиною [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після його смерті. [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт яким все своє майно заповідала синам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток у спадщині на користь [PERSON] .. Останній не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Позивач спадщину після померлого чоловіка [PERSON] прийняла, інші спадкоємці, які виявили намір прийняти спадщину, відсутні. До спадкового майна, що залишилось після померлого [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя померлі не оформили право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримали, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 04 грудня 2023 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви\~по суті\~справи,\~надані сторонами\~письмові докази,\~матеріали спадкової\~справи №\~373/2008 до майна\~померлої [INFO] [PERSON] ,\~які надав\~Державний нотаріальний\~архів Чернігівської\~та матеріали\~спадкової справи\~№ 373/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] , які надала приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В., судом були встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини між сторонами. [PERSON] та [PERSON] з 22.09.1951 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією актового запису про шлюб № 10 від 22.09.1951 (а.с.122). [PERSON] та [PERSON] в 1960 році побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1, а-1, а1-1, а2), сарай (Б-1, б-1, В-1, в-1), погріб (Д, Г) (а.с. 21 23). Вказане нерухоме майно було побудоване [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі та належало останнім на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним на момент побудови вказаного нерухомого майна. [PERSON] та [PERSON] не ввели вказаний вище будинок в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 409 від 23.08.2023 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 19). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Відповідно до витягів з погосподарських книг Хибалівської сільської ради за 1991 2025 роки, [PERSON] була головою домогосподарства що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до 06.11.2004. Після смерті останньої головою вказаного домогосподарства вказаний [PERSON] (а.с. 12-18) [INFO] помер [PERSON] (а.с. 123). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 9/03-22/208 від 12 вересня 2023 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.11). Заповіт [PERSON] за життя не склав, спадкова справа до його майна не заводилась (а.с. 93 94) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння, що належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності. Спадщину після померлого [PERSON] фактично прийняла [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 9/03-22/210 від 12 вересня 2023 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] одна (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння, що належала спадкодавцю. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 13 квітня 1995 року виконавчим комітетом Хибалівської сільської Ради депутатів трудящих Куликівського району Чернігівської області, яким все своє майно заповідала своїм синам: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Спадкоємцями за заповітом після померлої [PERSON] є сини спадкодавця [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] спадщину після померлої [PERSON] прийняв, подавши відповідну заяву до Куликівської державної нотаріальної контори на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 103). \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.7). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с.56). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] є позивач. Інші спадкоємці відсутні. Позивач прийняла спадщину після померлого чоловіка, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко О.В. на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 55). На звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] після померлого [PERSON] нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на зазначене домоволодіння (а.с. 20). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано померлими [PERSON] \~та [PERSON] \~ до 05.08.1992 року, спадкодавці не отримали правовстановлюючі документи на домоволодіння, спадщину після померлих батьків прийняв [PERSON] , однак не оформив свої спадкові права та помер, після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved