Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Зміст позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Споживачем послуг за даною адресою є [PERSON] . Жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг протягом опалювального періоду 2016-2023 років від відповідача на адресу позивача не надходило. Станом на 01.09.2023 року за особовим рахунком відповідача сума заборгованості за надані послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2023 року становить 10942,44 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. Аргументи інших учасників справи. 25.10.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визанє частково, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 11.1.2019 року до 01.11.2020 року у сумі 3781,89 грн у зв`язку зі спливом позовної давності, а також просить зменшити суму заборгованості з урахуваннчям оплати у вересні та жовтні 2023 року на суму 1400 грн та зменшити суму стягнення судового збору. Рух справи. Ухвалою судді від 13.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Пердставник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснив, що споживачем послуг за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Станом на 01.09.2023 року заборгованість за надані послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 квітня 2023 року становить 10942,44 грн. Проте, після отримання попередження, відповідачем було сплачено суму заборгованості в розмірі 1400,00 грн, що підтверджується наданою вибіркою по особовому рахунку. Враховуючи, що на день розгляду справи відповідач заборгованість в добровільному порядку не сплатив, просить суд стягнути заборгованість у розмірі 9042,44 грн та витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт отримання послуг, їх розмір, неналежне виконання нею обов`язку щодо оплати наданих послуг, але просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Обставини, що встановлені судом. Споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору № 05052649 від 2019 року. (а.с.5-6). Згідно інформації органу реєстрації виконавчого комітету Добропільської міської ради від 09.10.2023 року [PERSON] зареєстрована з 04.12.2019 року за адресою [ADDRESS] (а.с.38). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. за № 1704 (а.с.9-110) [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії своєчасно не здійснював, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість за період з 01.11.2016 року по 01.04.2023 року у розмірі 9042,44 грн. Позивачем на адресу відповідача було направлено попередження про сплату заборгованості за послуги з теплопостачання, проте як зазначив представник позивача в позовній заяві, добровільно сума заборгованості відповідачем погашена не була. (а.с.8) Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Позиція суду та норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. (ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг: зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженихПостановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживачі зобов`язані оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Згідност.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою, яке створено Добропільською міськрадою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії. Вказане підприємство діє на підставі Статуту та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15.09.2016 року (а.с.27-32). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 476 від 25.10.2019 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське, встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01.10.2018 в сумі 937,96 грн. без ПДВ (1 125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн. з ПДВ). (а.с.23) Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради №323 від 30.07.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн. без ПДВ (1430,72 грн. з ПДВ). (а.с.24). Факт отримання вказаних послуг, розмір заборгованості відповідачем не оспорюється. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії вбачається, що позивачем на ім`я відповідача, відкритий особовий № [NUMBER] . З вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем оплата за надані позивачем послуги, за адресою [ADDRESS] здійснювалась не в повному обсязі. Внаслідок не оплати за надані послуги у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.11.2016 року по 01.04.2023 року, яка станом на 29.11.2023 року складає 9042,44 грн (з урахуванням сум, які були сплачені відповідачем після звернення позивача з позовом до суду в розмірі 1900,00 грн у вересні, жовтні та листопаді 2023 року). Вказаний розрахунок заборгованості, суд вважає правильним. Аналізуючи досліджені в засіданні докази, суд вважає, що сума боргу відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії є доведеною. Доказів неправильності проведеного розрахунку відповідачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню. Що стосується заяви відповідача про застосування до вказаних вимог строку позовної давності, то з цього приводу суд зазначає таке. За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Загальна позовна давність поширюється на всі вимоги, за винятком тих, для яких законом установлений інший (довший чи коротший) період часу для реалізації права на судовий захист (спеціальний строк). У силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст..264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку заборгованості, борг відповідача утворився за такі періоди наданих послуг: з листопада 2019 року по квітень 2020 року, з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, з жовтня 2021 року по лютий 2022 року, з листопада 2022 року по березень 2023 року. Відповідно до змісту договору № 05052649 (а.с.5-6), який укладено між сторонами справи, споживач вносить плату виконавцю шляхом щомісячної плати за послугу постання теплової енергії(п. 33 договору). Відповідно до п.37 договору № 05052649 (а.с.5-6), споживач здійснює оплату за послугу постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Позивач з вказаним позовом звернувся до суду 27.09.2023 року Враховуючи наведене, строк давності звернення до суду відповідно до вимог ст.257 ЦПК України для вимог про стягнення заборгованості за надані послуги в : Листопаді 2019 року закінчився 20.12.2022 року Грудні 2019 року закінчився 20.01.2023 року Січні 2020 року закінчився 20.02.2023 року Лютому 2020 року закінчився 20.03.2023 року Березні 2020 року закінчився 20.04.2023 року. Але, разом з тим, суд звертає увагу, що 30 березня Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (Закон №540-IX). Цим законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст.257, 258 Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Вказані зміни до ЦК України набрали чинності з 02.04.2020 року. Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651, на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 був відмінений з 01.07.2023 року. Тобто з наведеного вбачається, що строк давності на період дії карантину, а саме з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року був продовжений. Крім того з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який діє з 17.03.2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 ЦК України продовжені на строк його дії. Враховуючи наведене в період з 17.03.2022 року строк позовної давності на період воєнного стану є продовженим. Вказане дає суду підстави вважати, що підстави для застосування строків давності до вимог позивача відсутні, оскільки в даному випадку вбачається, що строки давності не сплили, оскільки продовжувались на період дії в Україні карантину та воєнного стану. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] відповідач [PERSON] , протягом лютого 2020 року-жовтня 2023 року, частково оплачувала заборгованість, яка утворилась за період з січня 2020 по лютий 2023 року, що свідчить про переривання строків позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги фактично задоволено в повному обсязі (з урахуванням часткової оплати позивачем послуг вже після звернення до суду позовом), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved