Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

В серпні 2022 року адвокат Микитишин О.М., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.05.2018 шлюб між сторонами розірвано. З осені 2018 року син залишився проживати та проживає по теперішній час з матір`ю. 26.07.2017 Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від його заробітку (доходу). Однак, вищевказане рішення суду відповідачем не виконується, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 268070,75 грн. Таким чином, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не приймає жодної участі у житті та вихованні малолітньої дитини, свідомо та добровільно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: припинив приймати участь у вихованні та утриманні сина, піклуватися про його фізичний та інтелектуальний розвиток, приймати участь та бути зацікавленим у навчанні дитини, підготовці до самостійного життя, виявляти інтерес до його внутрішнього світу та особистих потреб для хлопчика в його віці, створювати умови для отримання освіти та додаткового розвитку. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року дану цивільну справу направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Ковалевської Л.М. Ухвалою судді від 20.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою судді від 07.03.2023 задоволено клопотання адвоката Микитишин О.М. про витребування доказів. Ухвалою суду від 14.06.2023 продовжено підготовче провадження на 30 днів. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відкладено судове засідання та визнано явку представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації обов`язковою в судових засіданнях при розгляді даної справи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Микитишин О.М. вимоги позову підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 17.08.2023 заперечував проти позову, мотивуючи тим, що він бажає бачитись з дитиною та приймати участь в його вихованні, але це йому забороняє робити позивачка. Він просив у позивача надати номер картки для перерахування коштів дитині, але йому відмовили. Пояснив, що дитина повністю підконтрольна матері. Також, пояснив, що після розлучення дитину відвідував по вихідних днях до 2021 року, тоді вони перестали спілкуватись при зустрічах. Стягнуті аліменти з 2017 року, має заборгованість більше 200 тисяч гривень, так як офіційно не працював, за що і подала виконавча служба в розшук. Гроші дитині надавав не офіційно, в якому розмірі не пам`ятає. В судовому засіданні в режимі відео конференції 03.10.2023 представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві Муханов А.І. позов не підтримав. Пояснив, що до Служби надійшли матеріали за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] надано висновок, в якому комісія вирішила недоцільним позбавлення батьківських прав в зв`язку з бажанням батька спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи, покази свідка [PERSON] , думку дитини, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.05.2018 шлюб між сторонами був розірваний.(а.с.17). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 07.08.2012 (а.с.15). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2012 року народження в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26.06.2017 і до досягнення сином повноліття (а.с.18). Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній [PERSON] постійно проживає з матір`ю [PERSON] , яка займається його утриманням та вихованням. Проживають за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) 15.08.2022, встановлено, що станом на 01.08.2022 заборгованість [PERSON] по аліментах складає 268 070,75 грнивень (а.с.19). За несплату аліментів, відповідач включений до Єдиного реєстру боржників та до нього застосовані заходи впливу для забезпечення виконання рішення суду, передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі накладено арешт на кошти та майно Відповідача як Боржника, а саме: арешт коштів Боржника згідно Постанови про арешт коштів боржника від 13.11.2019; арешт майна боржника згідно Постанови про арешт майна боржника від 13.11.2019 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України згідно Постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 13.11.2019, тимчасове обмеження у праві полювання згідно Постанови про тимчасове обмеження у праві полювання від 13.11.2019, тимчасове обмеження у праві користування зброєю згідно Постанови про тимчасове обмеження у праві користування зброєю від 13.11.2019 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно Постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 13.11.2019 (а.с.20-27). Так, відповідно до Довідки про участь батька у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , виданих Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №98 м. Києва з поглибленим вивченням англійської мови, учнем якої являється хлопчик, зазначено, що вихованням дитини займається мати - [PERSON] , батько з сім`єю не проживає, не бере участі у вихованні дитини та не цікавиться всі роки навчання хлопчика у школі його успіхами (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах) (а.с.46). Відповідно до Листа-відповіді про надання інформації від 17.08.2022 № 59/01-21, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва, Декларації №0000-А9РТ-Н2ЕЕ з лікарем-педіатром амбулаторії КНП ЦПМСД №1 Дніпровського району м. Києва від 24.04.2018, Довідки форма №086-I/o від 22.06.2022 p., Картки форми №086-2/о від 22.06.2022р. вбачається, що позивачка [PERSON] дбає про здоров`я дитини та регулярно відвідує медичний заклад разом з сином для проходження профілактичних оглядів, в той час як батько зовсім не приймає участі в таких заходах та способі піклування про здоров`я і фізичний стан дитини (а.с.31, 33, 34). Також, весною 2021 року, [PERSON] , діючи виключно в інтересах дитини та з метою поїздки до Туреччини разом з сином в цілях його оздоровлення, була змушена звернутися до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про надання Висновку про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] для його тимчасового виїзду за межі України, що підтверджується Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №303 від 30.04.2021р., оскільки на зв`язок Відповідач не виходив, місце перебування його на той час не було відоме, що також підтверджується Довідкою №4383/125/50-2021 від 13.04.2021 року виданої Дніпровським управлінням поліції ГУ НПУ у м. Києві та таким чином знайти Позивачу батька дитини і отримати його добровільну згоду на виїзд дитини за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, не було можливості (а.с.29). Водночас, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини, проте, що з боку матері створювались Відповідачу перешкоди у спілкуванні з їх сином, що також підтверджується Листом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2022 вих. №103008-1694 (а.с.28). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки №11-10-21 від 11.10.2021 Спортивного юнацького клубу «Воля» встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється вихованцем даного спортивного клубу та протягом останніх 2-х календарних місяців регулярно відвідує секцію з боксу. Дитину приводить на заняття та забирає мати хлопчика - [PERSON] , яка завжди цікавиться його успіхами, фізичною підготовкою та можливостями у спорті (а.с.32). Також, [PERSON] , 2012 року народження навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №98 з поглибленим вивченням англійської мови Дніпровського району м. Києва в 5-В класі (а.с.35). Згідно характеристики зі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №98 з поглибленим вивченням англійської мови Дніпровського району м. Києва на [PERSON] встановлено, що учень має хороший фізичний і розумовий розвиток, позитивне відношення до навчання, має достатній рівень навчальних досягнень. Програмний матеріал засвоює швидко, має добре розвинену довільну увагу, пам`ять, швидко запам`ятовує навчальний матеріал і легко його відтворює. Загальний емоційний стан дитини в школі стабільний. Сприятливий психічний фон, такий, що дає змогу дитині розвинути власну потребу в успіху. Спостерігається старанність розвивати почуття відповідальності. Соціальні контакти з однолітками в нормі, має в класі багато друзів, захоплюється футболом. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Міжособистісні стосунки доброзичливі, теплі, мають спільні захоплення (хобі). Матір учня підтримує взаємозв`язок із учителем та іншими батьками в класі (а.с.36). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт притягнення відповідача [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, але звільненого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, що підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2019 року. Також, згідно Вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 14.03.2019 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.37-41). Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57). На думку суду, Висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.04.2023, про недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є передчасним та таким, що не знайшов підтвердження в судовому засіданні при розгляду справи по суті. При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд, вислухавши думку дитини в судовому засіданні, переконався, що між батьком та сином відсутній сімейний зв`язок, в дитини немає бажання спілкуватися з батьком та бачитися. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між сином та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні надав покази свідок [PERSON] , який повідомив, що є цивільним чоловіком позивачки [PERSON] , проживають разом вже п`ять років, він дуже добре ставиться до [PERSON] , піклується про нього, займається вихованням, разом проводять дозвілля, мають спільні інтереси. Хлопчик просив дозволу називати його «татом». Мама [PERSON] не забороняє відповідачеві бачитися з сином. Відповідача свідок бачив декілька разів у 2018 році. Надаючи оцінку усім наданим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини проте що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, без поважної причини залишив його без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, досить тривалий час - з 2018 року не цікавиться його життям, контакт з батьком на протязі 5 років втрачений, батько не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також з урахуванням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 150, 164 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Суд роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved