Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України», в якому просив суд: - стягнути з ТОВ «ВКФ Фарби України», місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корпус 6, код ЄДРПОУ - 31108022 на користь [PERSON] , що зареєстрований в [ADDRESS] , податковий номер [NUMBER] , заборгованість по сплаті коштів за Договором №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07 лютого 2015 року у сумі 1 638 639 грн 75 коп. (один мільйон шістсот тридцять вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять грн 75 коп.), з яких: заборгованість по сплаті коштів за Договором №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07 лютого 2015 року у сумі 233 745 грн 00 коп. (двісті тридцять три тисячі сімсот сорок п`ять гривень), неустойка за невиконання зобов`язань відповідно до умов Договору у сумі - 1 404 894 грн 75 коп. (один мільйон чотириста чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн 75 коп.); - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.02.2015 між ТОВ «ВКФ Фарби України», в особі директора Пінчук Ірини Іванівни, та [PERSON] було укладено договір №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07.02.2015. Відповідно до п. 2.1 предметом договору є купівля-продаж майнових прав на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 2.2 Договору сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , а саме однокімнатна квартира [ADDRESS] , що знаходиться на 18 поверсі, загальною площею 37,69 кв.м. Відповідно до п. 2.4 Договору запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3 квартал 2015 року. Відповідно до п. 3.1 Договору майнові права на об`єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості. Акт підписується сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100 загальної площі об`єкта нерухомості, що визначена у п. 2.2 цього Договору, введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків відповідно до п. 4.3 цього Договору. Згідно з п. 4.3.1 сторони визначили наступний порядок розрахунків: покупець перераховує 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень) до 07.02.2015, залишок у розмірі 390 745 грн 00 коп. (триста дев`яносто тисяч сімсот сорок п`ять грн 00 коп.) на поточний рахунок продавця до 27 лютого 2015 року. Позивачем було виконано зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Підтвердженням даного факту є довідка про 100% фінансування згідно Договору №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07.02.2015, відповідно до якої [PERSON] оплатив продавцю грошові кошти у розмірі 395 745 грн 00 коп. (триста дев`яносто п`ять тисяч сімсот сорок п`ять грн 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 65 957 грн 50 коп., що складає 100 (сто) відсотків вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 29.09.2016 сторонами підписано Акт приймання-передачі технічного паспорту по Договору №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07.02.2015, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв технічний паспорт 1-кімнатної квартири [ADDRESS] , натомість продавець не виконав свої зобов`язання за Договором. Так, згідно з п. 5.2.5 Договору продавець зобов`язаний забезпечувати будівництво об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в терміни, передбачені в п. 2.4 даного Договору (3-й квартал 2015 року). Оскільки відповідачем не виконано умови Договору, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.11.2022 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про стягнення коштів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2023 закрито підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» про стягнення коштів та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що твердження позивача стосовно того, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо забезпечення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва у термін - 3 квартал 2015 року є безпідставним, надуманим та таким, що суперечить умовам Договору, оскільки при укладанні Договору сторони погодили лише запланований термін будівництва, що не може тлумачитись у розумінні ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, як кінцевий та остаточний термін, за сплином якого зобов`язання відповідача може вважатись порушеним або невиконаним. Фактично порушення зобов`язання щодо завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва не відбулось, оскільки сторонами не обумовлено кінцевий строк виконання зобов`язань, тобто завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва у строк, що не перевищує визначений в п. 2.4 Договору запланований строк, не може вважатись порушенням, оскільки згоди щодо кінцевого строку завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва сторонами не досягнуто. Окрім цього, у відзиві зазначено, що звернення позивача із зазначеною позовною заявою лише 31 жовтня 2022 року свідчить про порушення позивачем строку позовної давності. Умовами Угоди не передбачено визнання заборгованості перед позивачем, позивач не пред`являв претензію чи вимогу про погашення заборгованості, а висловив пропозицію розірвати Договір та прохання щодо повернення коштів шляхом подання заяви. Угода №1 від 02.09.2021 укладалась за ініціативою та на підставі заяви позивача, що була написана власноруч позивачем, що свідчить про вільне волевиявлення позивача під час ініціювання процесу розірвання Договору від 07.02.2015. Вказано, що перебіг строку позовної давності не перервався та не міг перерватися 02.09.2021, оскільки строк позовної давності за вимогою про стягнення неустойки сплив 01.10.2016. Позивач не є власником або іншим володільцем майнових прав за Договором №126/1/ШК від 07.02.2015, оскільки сторони не уклали Акт прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості відповідно до п. 3.1 Договору. Разом з тим, умовами Договору визначено обмеження періоду, у якому можливе нарахування неустойки, а саме 60 днів від дня запланованого введення будинку в експлуатацію, а саме 30.09.2015. Обумовлений сторонами період нарахування неустойки, враховуючи початок його обліку з дня, що настав після 30.09.2015, завершився 29.11.2015, тобто умовами п. 6.9 Договору визначено не наданий відповідачу час на здійснення платежу, а визначено період, в межах якого допускається нарахування неустойки у розмірі 5% від фактично сплаченої позивачем суми. Відтак, відповідач у відзиві просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 24.07.2023 від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що позивач, звернувшись до суду у жовтні 2022 року, пропустив строк спеціальної позовної давності на строк понад 6 років та 1 місяць, а питання про визнання причин його пропуску поважними позивачем не порушується. 01.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Окрім того, зазначено, що позивачем не пропущено строк позовної давності та викладені обставини аналогічні тим, що були викладені у позовній заяві. 28.09.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначено, що позивачем у відповіді на відзив не наведено обґрунтованих заперечень обставинам та доводам, що викладені у відзиві, належним чином не спростовано ані правильність тлумачення п. 2.4 Договору, ані правильність тлумачення п. 6.9 Договору, які передбачають застосування відповідальності у виді пені. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 07.12.2023 від позивача надійшла заява про розгляд без участі, в якій просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. 07.12.2023 від представника відповідача надійшла заява про розгляд без участі, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 07.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» та [PERSON] укладено договір №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1 Договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 2.2 Договору сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є об`єкт нерухомості, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.4 Договору визначено, що запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3 квартал 2015 року. Пунктом 3.1 Договору визначено, що майнові права на об`єкт нерухомості за цим Договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості. Акт підписується сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% загальної площі об`єкта нерухомості, що визначена у пункті 2.2 цього Договору, введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків відповідно до п. 4.3 даного Договору. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що право власності на майнові права переходить від продавця до покупця після підписання акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, для підписання якого та отримання інших документів покупець має з`явитися до продавця протягом 3-х днів з моменту отримання відповідного повідомлення. При наявності поважних причин покупець має письмово попередити про них продавця та отримати згоду продавця на продовження терміну підписання акту. Пунктом 4.1 Договору визначено, що в день укладання цього Договору вартість майнових прав 1 м2 об`єкту нерухомості складає 10 500 гривень 00 коп. (десять тисяч п`ятсот грн 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 1750 гривень 50 коп. Пунктом 4.2 Договору визначено, що орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього Договору складає 395 745 грн 00 коп, в тому числі ПДВ 20% - 65 957 гривень 50 коп. Пунктом 4.3.1 Договору закріплено, що сторони визначають наступний порядок розрахунків за Договором: покупець перераховує 5 000 грн 00 коп (п`ять тисяч грн 00 коп) до 07.02.2015 року, залишок у розмірі 390 745 грн 00 коп (триста дев`яносто тисяч сімсот сорок п`ять грн 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 65 957 гривень 50 коп., на поточний рахунок продавця до 27 лютого 2015 року. У разі невиконання фінансових зобов`язань продавець має право в односторонньому порядку розірвати Договір. Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку розірвання цього Договору з ініціативи покупця, на умовах, викладених у цьому договорі, продавець протягом 30 (тридцяти) банківських днів після реалізації майнових прав по цьому Договору на користь третьої особи, повертає без індексації отримані грошові кошти від покупця, з утриманням винагороди у розмірі, зазначеному у цьому розділі. Пунктом 6.2 Договору визначено, що у випадку дострокового розірвання цього Договору з ініціативи продавця, на умовах, викладених у цьому Договорі, продавець протягом 30 (тридцяти) банківських днів після реалізації майнових прав по цьому Договору на користь третьої особи, повертає без індексації отримані грошові кошти від покупця. Пунктом 6.3 Договору визначено, що у разі дострокового розірвання цього Договору, згідно п. 5.3.1.1 цього Договору, продавець має право утримати з покупця штраф у розмірі 7% від сплаченої за цим договором суми. Пунктом 6.7 Договору визначено, що для отримання коштів, зазначених у п. 6.1 цього Договору, покупець повинен письмові повідомити продавця про реквізити банківського рахунку або надати інші дані (реквізити), що дозволяють продавцю перерахувати покупцю належні йому кошти у безготівковій формі. Пунктом 6.8 Договору визначено, що у разі ненадання покупцем продавцю реквізитів банківського рахунку або ненадання інших даних (реквізитів), що дозволяють продавцю перерахувати покупцю належні йому кошти у безготівковій формі протягом 1 (одного) місяця з моменту направлення на адресу покупця, яка була вказана покупцем при укладанні цього Договору письмового повідомлення, вважається, що покупець доручає продавцю перерахувати кошти, зазначені в п. 6.1 цього Договору з рахунку покупця на власний рахунок продавця з метою їх зберігання до моменту повернення коштів покупцю. Пунктом 6.9 Договору визначено, що у разу не введення в експлуатацію секції в запланований термін зазначений у п. 2.4 цього Договору, продавець перераховує на користь покупця щомісячно 5% неустойки від фактично сплаченої суми покупцем на користь продавця на протязі 60 днів від запланованої дати введення в експлуатації, якщо строк порушено більш ніж на 30 календарних днів. 02.09.2021 сторони підписали Угоду №1 про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав за №126/1/ШК, згідно з п. 1 якої відповідно до п. п. 8.5, 8.6 Договору купівлі-продажу майнових прав за №126/1/ШК від 07 лютого 2015 року та заяви покупця від 31 серпня 2021 року, сторони дійшли згоди про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав за Договором купівлі-продажу майнових прав №126/1/ШК від 07 лютого 2015 року з ініціативи покупця з 02 вересня 2021 року, кошти будуть повернуті згідно заяви покупця, додаток №2. Заявою від 31.08.2021 визначено порядок повернення коштів, а саме: першу виплату в розмірі 100 000 грн - до 15.09.2021, в подальшому по 35 000 грн щомісячно або повністю решту суми при реалізації майнових прав на третю особу. Відповідно до довідки ТОВ «ВКФ Фарби України» від 17.02.2015 про 100% фінансування згідно Договору №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07 лютого 2015 року [PERSON] сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 395 745 грн 00 коп, в тому числі ПДВ 20% - 65 957 гривень 50 коп., що складає 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а продавець прийняв їх, та після завершення будівництва гарантує передачу квартири 132 на 18 поверсі у секції 1, загальною площею - 37,69 кв.м. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положення частини першої статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» від 17.02.2015 [PERSON] сплачено 100% фінансування згідно Договору №126/1/ШК купівлі-продажу майнових прав від 07.02.2015 у розмірі 395 745 грн 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 65 957 грн 50 коп. Угодою №1 від 02.09.2021 про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав за №126/1/ШК від 07.02.2015 передбачено повернення коштів згідно з заявою покупця у розмірі 395 745 грн 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 65 957 грн 50 коп, які були отримані продавцем від покупця в рамках виконання Договору купівлі-продажу майнових прав за №126/1/ШК від 07.02.2015. Таким чином, враховуючи, що умови угоди №1 від 02.09.2021 належним чином не виконані, грошові кошти позивачу не повернуті у повному обсязі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів, сплачених за договором №126/1/ШК від 07.02.2015 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» на користь позивача кошти у розмірі 233 745 грн 00 коп. Згідно статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 369/6303/19 зазначено, що встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартири конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони відповідача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно висновків Верховного Суду від 19.03.2021 у справі № 904/2073/19, на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства. При цьому, відповідно до п. 2.4. договору сторони за власним волевиявленням погодили запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта будівництва - 3 квартал 2015 року, що не є конкретно визначеним у розумінні вищезазначених положень ЦК України, терміном виконання умов договору, що як наслідок виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді стягнення неустойки (пені). Статтею 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень п.2.1 Договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Верховний Суд у постанові від 17.05.2023 року справа №591/19/20 зробив висновок, що положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» про стягнення пені не поширюються на правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору інвестування у будівництві житла (купівлі-продажу майнових прав), оскільки укладений між сторонами договір про інвестування у будівництво житла не передбачає розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, а позивачем неустойка обчислена від вартості об`єкта інвестування. При цьому у відповідача не існувало грошового зобов`язання, а лише зобов`язання зарезервувати квартиру й передати її після введення будинку в експлуатацію. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Положеннями ч. 2 ст. 76 ЦПК України встановлений вичерпний перелік засобів доказування у цивільному процесі, якими є: письмові докази, речові докази, електронні докази, показання свідків та висновки експертів. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Інші доводи позовної заяви та відзиву висновків суду не спростовують. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно з частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 772,14 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial