Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну\~формулювання причин\~звільнення з\~роботи,\~стягнення заробітної\~плати та\~вихідної допомоги і в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 05.01.2021 року позивачку прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». 24.07.2023 року позивачка звернулася до керівництва підприємства з заявою, в якій просила звільнити її з 28.07.2023 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 26.07.2023 року на підприємстві було видано Наказ № 2386/ВК, відповідно до якого [PERSON] , токаря четвертого розряду маханоскладального цеху №7, звільнити 28.07.2023 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Наказ підписано директором з кадрових питань та побуту [PERSON] . Позивачка не погоджується з таким формулюванням її звільнення і вважає наказ незаконним, виходячи з наступного. Відповідач по справі останні пів року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 38238,78 грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку позивачці має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилалася у своїй заяві про звільнення позивачка і ці факти відповідачу достеменно відомі. Відповідач відмовляється сплатити позивачці заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача позивачка категорично не погоджується. Вказане, на думку позивачки, є підставою для зміни формулювання причин звільнення із внесенням відповідних відомостей у трудову книжку. Позивачка не просила звільнити її за власним бажанням за частиною першою статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 24.07.2023 року, адресованій директору АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати, тому обґрунтовано ставилася вимога про його звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачкою були наведені конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, які останній мав би визнати, а тому були всі підстави для звільнення позивачки за частиною третьою статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви. Тому, зважаючи на волевиявлення позивачки щодо звільнення за власним бажанням та, враховуючи наявність підстав в роботодавця для її звільнення у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, дії відповідача щодо припинення трудового договору з позивачкою згідно ст. 38 КЗпП (ч.1) України є необґрунтованими та такими, що вчинені не на підставі та у спосіб, що не передбачений законодавством України. Позивачка в своїй заяві від 24.07.2023 року просила її звільнити саме 28.07.2023 року, тобто скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи позивачку саме з 28.07.2023 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 28.07.2023 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору, адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з ним трудовий договір та подати заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, тому слід змінити формулювання причин звільнення, зазначивши, що його звільнено згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно розрахункових листів, наданих АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», та відповідно до порядку визначеного Постановою КМУ № 100 заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню становить: за травень 2023 року 6700 грн., за червень 2023 року 16492,55 грн., що в сумі складає 23192,55 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 11596,28 грн. (23192,55 / 2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень 44 КЗпП України, становить 34788,84 грн. (11596,28 грн. * 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Представник позивачки адвокат Супрун Д.В. просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , токаря четвертого розряду маханоскладального цеху №7, звільненою 28.07.2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки нараховану, але не виплачену позивачці заробітну плату в сумі 38238,78 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 34788,84 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Справу просив розглянути без його участі та без участі позивачки за наявними матеріалами. 09.11.2023 року представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Скляр Б.П. надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що до позовної заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази, які підтверджують суми, які стягуються, може бути доданий будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. У даному випадку розрахунковий лист, наданий позивачкою містить помилку розрахунку коштів, що належать позивачці при звільненні, що була допущена працівником бухгалтерського обліку та звітності Товариства, щодо суми заробітної плати належної до виплати позивачці при звільненні, а саме долучений до суми нарахованої заробітної плати суми допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за квітень 2023р. у сумі 3315 грн. 85 коп. Тому для повного та об`єктивного розгляду справи Товариство надає суду довідку № 16-07/143 від 03.11.2023 р. про заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-Інжиніринг» [PERSON] (далі - Довідка). Відповідно до довідки сума заробітної плати, належної до виплати, на дату, видачі довідки (після вирахування ПДФО та військового збору*) [PERSON] , складає 30008,11 грн. Вищевказана сума заробітної плати складається з заборгованостей по заробітній платі за наступні місяці: за червень 2023 р. 9766,49 грн., за липень 2023 р. 20241,62 грн. Крім того, сума заборгованості по лікарняним листам, що відшкодовується Пенсійним фондом України (після ПДФО та військового збору) становить 6813,16 грн., що в свою чергу складається з сум допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, що буде відшкодовуватися позивачці, як застрахованій особі Пенсійним фондом України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за наступні місяці тимчасової втрати працездатності: за квітень 2023 р. 3315,85 грн., за липень 2023 р. 3497,31 грн. Сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р. становить 3497,31 грн., а не 4914,82 грн, як вказано в розрахунковому листі наданому позивачкою, у зв`язку з тим, що Товариством отримано від Пенсійного фонду України і перераховано позивачці, на виконання свого обов`язку у якості страхувальника 1417,51 грн. допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р., що підтверджується списком робітників АТ «СМНВО- Інжиніринг» на перерахування лікарняних за рахунок ФСС ТВП за 2-гу половину липня 2023 р. до платіжного доручення 30032 від 29.08.2023р., таким чином станом на дату подання відзиву сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, що належить позивачці від пенсійного фонду України, за липень 2023 р. становить 3497,31 грн. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеними обставинами сума стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає зменшенню на суму допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і становитиме 30008,11 грн. (38238,78 грн. 3315,85 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за квітень 2023 р. 3497,31 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р. 1417,51 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р., що була перерахована позивачці 29.08.2023 р.) Щодо зміни формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Скляр Б.П. зазначив наступне. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022р. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан. Згідно з п. 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» яким передбачено, що «у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». В прикінцевих положеннях Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено що, цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану, крім частини четвертої статті 13 та статті 15 цього Закону, які втрачають чинність з моменту завершення відшкодування працівникам та роботодавцям грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України. Таким чином, на період воєнного стану Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» має пріоритетне право ніж Кодекс законів про працю України. Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Розмір вихідної допомоги залежить від обставин, за якими припиняється трудовий договір, та розміру середнього заробітку працівника або його конкретний заробіток у двотижневий період перед звільненням. Отже, ст. 44 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця внаслідок порушення останнім законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, якщо таке порушення допущено з вини роботодавця. Передумовами виникненню заборгованості по заробітній платі було неможливість Товариства в нормальному режимі забезпечувати працею своїх працівників, через що Товариство було вимушено призупинити трудові відносини з усіма своїми працівниками і суттєво скоротити обсяги виробництва. З урахуванням зазначеного зменшення виробничих потужностей Товариства, не могло не позначитись на фінансово- економічному стані. Військова агресія росії проти України безпосередньо та вкрай негативно позначилась на забезпеченні функціонування більшості підприємств, завдавши нищівного удару по логістичних ланцюгах збуту продукції. За результатом терористичних дій агресора, направлених на знищення виробничої інфраструктури України, через масові обстріли об`єктів критичної інфраструктури значно було знижено виконання замовлень, за рахунок яких можливо було б забезпечити вчасну виплату заробітної плати всім працівникам Товариства. Товариство не могло передбачити можливість початку ведення військових дій на території Сумської області, а тому не могло достатньо підготуватися до них: налагодити додаткові шляхи постачання своєї продукції, створити альтернативні логістичні ланцюги для постачання матеріалів, сировини та технологічного обладнання, які виготовлялися контрагентами з Південно-Східних областей України. Виходячи з зазначених норм, які на даний час (в період воєнного стану) регулюють трудові відносини, роботодавець звільняється від відповідальності за несвоєчасну виплату всіх належних грошових сум звільненому працівнику у зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення. В обґрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації. 30.11.2022р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано АТ «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. 24.01.2023р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021р. 13.02.2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0741 яким засвідчено форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по контракту № 104/2113050-051.01.5635 від 19.05.2021 року, укладеному між АТ «СМНВО - Інжиніринг» та ВАТ «Нафтан». Вищевикладені обставини, враховуючи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану є підставою для звільнення Товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже вони виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України. Представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Скляр Б.П. просить суд при ухваленні рішення по справі врахувати відомості наведені в письмових поясненнях Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково- виробниче об єднання-Інжиніринг». В частині позовних вимог [PERSON] до Акціонерного Товариства «Сумське машинобудівне-науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» щодо стягнення з Акціонерного Товариства «Сумське машинобудівне-науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити частково, зменшивши розмір стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 38238,78 грн. до 30008,11 грн. В частині позовних вимог [PERSON] до Акціонерного Товариства «Сумське машинобудівне-науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» щодо зміни формулювання причин звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги відмовити. Розгляд справи здійснювати без участі представника АТ «СМНВО-Інжиніринг». В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.01.2020 року позивачку прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ». (а.с.8-10) 24.07.2023 року позивачка звернулася до керівництва Товариства з заявою, у якій просила звільнити її з 28.07.2023 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. (а.с.11) 26.07.2023 року було видано наказ №2386/ВК, відповідно до якого [PERSON] , токаря четвертого розряду маханоскладального цеху №7, звільнити 28.07.2023 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.12). Судом встановлено, що розрахунковий лист, наданий позивачкою містить помилку розрахунку коштів, що належать позивачці при звільненні, що була допущена працівником бухгалтерського обліку та звітності Товариства, щодо суми заробітної плати належної до виплати позивачці при звільненні, а саме долучений до суми нарахованої заробітної плати суми допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до довідки № 16-07/143 від 03.11.2023 р. про заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-Інжиніринг» [PERSON] (далі - Довідка). Відповідно до довідки сума заробітної плати, належної до виплати, на дату, видачі довідки (після вирахування ПДФО та військового збору*) [PERSON] , складає 30008,11 грн. Вищевказана сума заробітної плати складається з заборгованостей по заробітній платі за наступні місяці: за червень 2023 р. 9766,49 грн., за липень 2023 р. 20241,62 грн. Крім того, сума заборгованості по лікарняним листам, що відшкодовується Пенсійним фондом України (після ПДФО та військового збору) становить 6813,16 грн., що в свою чергу складається з сум допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, що буде відшкодовуватися позивачці, як застрахованій особі Пенсійним фондом України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за наступні місяці тимчасової втрати працездатності: за квітень 2023 р. 3315,85 грн., за липень 2023 р. 3497,31 грн. Сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р. становить 3497,31 грн., а не 4914,82 грн, як вказано в розрахунковому листі наданому позивачкою, у зв`язку з тим, що Товариством отримано від Пенсійного фонду України і перераховано позивачці, на виконання свого обов`язку у якості страхувальника 1417,51 грн. допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р., що підтверджується списком робітників АТ «СМНВО- Інжиніринг» на перерахування лікарняних за рахунок ФСС ТВП за 2-гу половину липня 2023 р. до платіжного доручення 30032 від 29.08.2023р., таким чином станом на дату подання відзиву сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, що належить позивачці від пенсійного фонду України, за липень 2023 р. становить 3497,31 грн. Отже щодо розміру заборгованості по заробітній платі суд приходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеними обставинами сума стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягає зменшенню на суму допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і становитиме 30008,11 грн. (38238,78 грн. 3315,85 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за квітень 2023 р. 3497,31 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р. 1417,51 грн. сума допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за липень 2023 р., що була перерахована позивачці 29.08.2023 р.). Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору. Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору. Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 24.07.2023 pоку, адресованій Генеральному директору Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати. Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер. Відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивача були підстави для написання ним заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачкою було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, тому були всі підстави для звільнення позивача за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви. Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Право позивача бути звільненим на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати. Викладені представником відповідача загальновідомі обставини щодо військової агресії РФ проти України не є підставами для невиплати заробітної плати позивачу протягом невизначеного проміжку часу. У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок. Позивач в своїй заяві від 24.07.2023 року просила її звільнити саме 28.07.2023 року, тобто позивачка скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи [PERSON] саме з 28.07.2023 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 28.07.2023 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Таким чином, Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» не мало права звільняти [PERSON] за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості її звільнення згідно з поданою нею заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення [PERSON] та вважати [PERSON] , токаря четвертого розряду маханоскладального цеху №7, звільненою 28.07.2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. З довідки № 16-07/735 від 26.10.2023 року, наданої AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», вбачається, що сума заробітної плати, належної до виплати, на дату, видачі довідки (після вирахування ПДФО та військового збору*) [PERSON] , складає 30008,11 грн. Вищевказана сума заробітної плати складається з заборгованостей по заробітній платі за наступні місяці: за червень 2023 р. 9766,49 грн., за липень 2023 р. 20241,62 грн. Тобто середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 15004,06 грн. Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень 44 КЗпП України, становить 45012,18 грн. (15004,06 грн. х 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. за вимогу немайнового характеру та 1073 грн.60 коп. за вимогу майнового характеру.

Outcome: partial