Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищенаведеною заявою. Заяву мотивує тим, що його сестра, [PERSON] , є особою з інвалідністю, довічно непрацездатна, з діагнозом «розумова відсталість важкого ступеня», що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК. На підставі наведеного, заявник просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном [PERSON] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2023 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 провадження у справі поновлено. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про визнання [PERSON] недієздатною та про встановлення над нею опіки підтримує, просить суд її задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за матеріалами справи. Заперечення щодо поданої заяви відсутні. Суд, дослідивши матеріали, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. За змістом ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Як видно з Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.04.2023 № 76, [PERSON] у [ADDRESS] . Разом з ним проживає його сестра, [PERSON] , [INFO] , яка за станом психічного здоров`я потребує стороннього догляду (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з дитинства; їй встановлено діагноз: важка розумова відсталість з епісиндромом. [PERSON] нездатна до самообслуговування. Потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с. 8). [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у психіатра (а.с. 11). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №337/2023 від 03.10.2023, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом -\~важкою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F72. Зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання її недієздатною. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку №2 від 07.03.2023 органу опіки та піклування Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 10.03.2023 № 12 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна», опікунська рада дійшла висновку про можливість і доцільність призначення [PERSON] опікуном його сестри, [PERSON] , [INFO] . Таким чином, наявні у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та призначення [PERSON] її опікуном. На підставі ст.ст.39,40,60,63 ЦК України,

Outcome: approved