Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

27.09.2023 рішенням Печерського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.02.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 1286, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в сумі 12 186,00 грн. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору. 14.11.2023 представник позивача [PERSON] - адвоката Костюк Л.Т., звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме: просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] витрати на правову (правничу) допомогу. 12.12.2023 року представник позивача подала заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у відсутність та просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судовим розглядом встановлено, що 27.09.2023 рішенням Печерського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.02.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 1286, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в сумі 12 186,00 грн. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи При визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19 ВС висловив наступну правову позицію «… нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. …суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак матеріали справи містять договір про надання правової допомоги №09-п/2022 від 18.10.2022 року та Акт про надання послуг №2 до Договору про надання правничої допомоги №09-п/2022 від 18.10.2022 року, та квитанція №Н82Е-4409-ВК30-ТМС2 від 03.07.2023 року про оплату згідно рахунку за оплату послуг від 27.04.2023 та від 13.06.2023 р по договору за правничу допомогу за №09-п/2022 від 18.10.2022 року. Верховний Суд у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц, від 13 грудня 2022 року у справі №695/2483/20 дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Разом з тим, слід зазначити, що витрати відповідача на правову допомогу у сумі, склав 4824 грн. повинні відповідати критеріямїх реальності, розумності та обґрунтованості. Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в загальному розмірі 4824 грн., такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт .

Outcome: approved