Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту на загальну суму 53 308 грн. 83 коп Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір № 3628540 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 15 000 гри 00 коп на строк 30 днів, з можливістю подальшої пролонгації на строк не більше 90 днів, із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,90% в день. Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак свої зобов`язання за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року [PERSON] не виконав. 13 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 17 серпня 2023 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] [PERSON] свої зобов`язання за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року не виконав, у зв`язку з чим за ним станом на 25 серпня 2023 року утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 49 200 грн 00 коп, яка включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 15 000 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 34 200 грн 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 615 ЦК України [PERSON] за період з 08 червня 2023 року до 23 лютого 2023 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 3 057 грн 43 коп, та 3 % річних в розмірі 1051 грн 40 коп. У добровільному порядку заборгованість за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року [PERSON] не погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» змушене звернутися з позовом до суду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 63). Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» Столітній М.М. (а.с. 57) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с. 74). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 71-73), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19.. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що 07 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений електронний договір № 3628540 про надання споживчого кредиту (а.с. 46-49). Договір № 3628540 від 07 лютого 2021 року був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 49) Пунктом 1.1. договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (а.с. 47). За умовами договору № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року [PERSON] був наданий кредит в розмірі 15 000 грн 00 коп (п.1.3. договору) на строк 30 днів (п. 1.4.). Підпунктом 1.5. п. 1 вищевказаного договору передбачено, що стандартна процента ставка за вказаним договором становить 1,90 % в день і застосовується в межах строку кредиту, передбаченого п. 1. 4 цього договору, в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація договору за ініціативи споживача, відповідно до п. 4.2. договору, а також в межах строку нового кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3. договору. Відповідно до п. 1.5.1. договору № 3628540 про надання споживчого кредиту знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Графіком платежів до договору № 3628540 про надання споживчого кредиту, який також був підписаний [PERSON] електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, передбачено, що датиа поветення кредиту - 09 березня 2021 року, сума кредиту становить 15 000 грн 00 коп, сума нарахованих за вказаний період процентів - 2 565 грн 00 коп (а.с. 49 зв). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року виконало. Однак свої зобов`язання за вказаним договором [PERSON] в строк до 09 березня 2021 року не виконав. Пунктами 4.3.1. - 4.4. договору № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року передбачено, що сторони домовились що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопрологаціє є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених п. 4.3.1. договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення пе6ріолду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача в порядку, передбаченому п. 4.2. договору. Вказаний у цьому розділі порядок змін до договору вважається таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки воля сторін, передбачена п. 4.2. договору, виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а у п. 4.3. договору - письмово цим договором, шо відповідає вимогам, встановленим ст. 207 ЦК України до письмової форми правочину (а.с. 47). [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 3628540 від 07 лютого 2021 року [PERSON] не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 07 червня 2021 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 49 200 грн 00 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 34 200 грн 00 коп (а.с. 40-45). Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. 13 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу № 13/09/2021, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Право вимоги за вищевказан6им договором перейшло на загальну суму 49 200 грн 00 коп (а.с. 33-39). Про зміну кредитора у зобов`язанні відповідач [PERSON] був повідомлений 13 вересня 2021 року шляхом направлення листа на адресу його електронної пошти, вказаної відповідачем при укладенні договору № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року (а.с. 39 зв). 17 серпня 2023 року між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 17-08/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] на загальну суму 49 200 грн 00 коп (а.с. 19-20, 52-55). Про зміну кредитора за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року [PERSON] був повідомлений шляхом направлення йому ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» листа за місцем його реєстрації (а.с. 30-32). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, розмір інфляційних втрат склав 3 057 грн 43 коп,а сума 3% річних становить 1 051 грн. 40 коп. [PERSON] за період з 08 червня 2021 року до 23 лютого 2023 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 3 057 грн 43 коп та 3 % річних в розмірі 1 051 грн 40 коп (а.с. 4). За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» слід стягнути заборгованість за договором № 3628540 про надання споживчого кредиту від 07 лютого 2021 року на загальну суму 53 308 грн 83 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн 00 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 34 200 грн 00 коп, інфляційні втрати в розмірі 3 057 грн 43 коп та 3 % річних в розмірі 1 051 грн 40 коп. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 147 грн 00 коп (а.с. 1). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 147 грн 00 коп (а.с. 1). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то у ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» прохає стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» адвокатом Столітним М.М. професійної правничої допомоги суду надані: ордер про надання правничої допомоги №1423361 від 23 серпня 2023 року; свідоцтво про право на заняття адвокатом Столітним М.М. адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року; договір № 10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року; звіт про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, платіжну інструкцію № 574 від 24 серпня 2023 року про оплату послуг адвоката Столітнього М.М. за надання професійної правничої допомоги на суму 10 000 грн 00 коп (а.с. 19 зв., 29, 39, 56зв, 57-58, 58зв). Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved