Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

24.10.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що між сторонами 19.03.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №46. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде та не підтримує шлюбних стосунків. Крім того позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, останній надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивачки, позов підтримує, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився його представник [PERSON] , через електронний суд надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у відсутність відповідача, а також заначив, що відповідач позов визнає і просить його задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову. Вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 19.03.2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №46. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде та не підтримує шлюбних стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В матеріалах справи містяться копія платіжної інструкції № 0.0.3250313297.1 від 15.10.2023 року, згідно з якою [PERSON] сплатила судовий збір за подання позовної заяви на загальну суму 1073,60 грн. /а.с.2/. Як вбачається з заяви представника відповідача від 16.11.2023 року, позовні вимоги [PERSON] визнано [PERSON] повністю. Отже, з урахуванням того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, а відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] з Державного бюджету України 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп. ) судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved