Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У березні 2023 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №1/3927784 від 30.04.2020 у розмірі 213\~836,34 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~207,55 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 30.04.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір (кредиту та застави) №1/39277844, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 258\~694,40 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,75% річних та комісійної винагороди 2,50% від суми кредиту й з кінцевим строком повернення до 29.04.2027. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов договору №1/39277844, 30.04.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №Р1/3927783, за умовами якого остання взяла на себе обов`язок відповідати як солідарний боржник у разі порушення позичальником умов кредитного договору. З посилання на те, що позичальником порушено взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 213\~836,34 грн., позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Приваліхіною А.І. від 31.03.2023 позовну заяву АТ «Креді Агріколь Банк» передано до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 27.04.2023 року справу №204/4546/23 передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 27.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки до суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.04.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір (кредиту та застави) №1/39277844, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 258\~694,40 грн. зі сплатою відсотків за користування на рівні 13,75% річних та комісійної винагороди 2,50% від суми кредиту й з кінцевим строком повернення до 29.04.2027. Повернення кредиту та процентів передбачено графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору). Відповідно до п.2.2.6 Правил надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу в АТ «Креді Агріколь Банк», що є невідємною частиною кредитного договору, невиконання позичальником зобов`язання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 1-го календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення договору, і не укладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання тих самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення позичальником кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу. На підтвердження факту надання кредитних коштів, позивачем надано копію платіжної інструкції №1/3927784 від 30.04.2020. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов договору №1/39277844, 30.04.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №Р1/3927783, за умовами якого остання взяла на себе обов`язок відповідати як солідарний боржник у разі порушення позичальником умов кредитного договору. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, згідно якого її розмір, станом на 31.01.2023 становить 213\~836,34 грн., яка складається з: 34\~000,00 грн. прострочена заборгованість; 153\~903,08 грн. строкова заборгованість; 25\~861,01 грн. прострочені відсотки; 71,77 грн. нараховані відсотки. На підтвердження виконання механізму дострокового стягнення кредиту позивачем надано копії повідомлення-вимоги від 10.11.2022 за вих.№10451/2319. В силу ст.ст.\~526,\~527 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.553, ч.1,2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №1/3927784, що призвело до утворення заборгованості і підтверджується наданими позивачем доказами та, зважаючи на те, що [PERSON] , у такому разі, відповідно до умов договору поруки, відповідає перед кредитором як солідарний боржник, заявлені вимоги підлягають задоволенню. В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~603,77 грн. з кожного.

Outcome: approved