Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати недійсними договору іпотеки, укладеного 07 березня 2008 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого за № 2131, договору іпотеки, укладеного 26 березня 2008 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого за № 332. В обґрунтування вказано, що договір іпотеки від 07 березня 2008 року за реєстровим номером № 2131 та договір іпотеки від 26 березня 2008 року за реєстровим номером № 332, за умовами яких в іпотеку ПАТ «Фідобанк» передана квартира [ADDRESS] , укладені у порушення умов чинного законодавства і підлягають визнанню недійсними, оскільки до укладання оскаржуваного договору та на момент його укладення в квартирі, що є предметом іпотеки, проживали позивачка за зустрічним позовом - [PERSON] , як власниця квартири, та її неповнолітня донька: [PERSON] ( [INFO] ). Під час укладання оскаржуваного договору іпотеки були порушені вимоги законодавства, а саме, не отримано згоду органу опіки і піклування на укладення правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації Станом на дати укладення спірних іпотечних договорів (07 березня 2008 року та 26 березня 2008 року) неповнолітня [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Липкижитлосервіс» від 01 лютого 2014 року № 167. Позивач стверджує, що, враховуючи норми чинного законодавства вважаю, що договори іпотеки від 07 березня 2008 року та від 26 березня 2008 року були укладені всупереч вимогам частини першої статті 203 ЦК України, частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» без згоди відповідного на не дозволу органу опіки та піклування. Представник відповідача, заперечуючи проти зустрічного позову, вказав, що позивач посилається на довідку Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду № 167 від 01 лютого 3014 року, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] ( [INFO] ) з 19 листопада 2004 року, була знята з обліку 18 лютого 2010 року, перереєстрація знову за вказаною адресою з 13 вересня 2011 року і знята з обліку 19 липня 2012 року та з 14 листопада 2013 року зареєстрована за вищевказаною адресою як за постійним місцем проживання, і довідку № 165 від 01 лютого 2014 року Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «ЛИПКИЖИТЛОСЕРВІС», з якої вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають: [PERSON] (з 14 листопада 2013 року); [PERSON] (донька, [INFO] , з 14 листопада 2013 року); [PERSON] (родичка, з 02 березня 2011 року), [PERSON] (донька родички, з [INFO] , з 14 листопада 2013 року), [PERSON] (донька родички, з [INFO] , з 14 листопада 2013 року). Як вбачається із наданих позивачем довідок, предмети іпотеки, згідно оскаржуваних іпотечних договорів, постійним місцем проживання мешканців квартири [ADDRESS] , у тому числі неповнолітніх, не являються. Проживання перерахованих вище осіб в зазначеній нерухомості є періодичним і покликано ускладнити процедури звернення стягнення на предмети іпотеки в процедурі примусового стягнення кредитної заборгованості не вимушеним проживанням. Також при підписанні оскаржуваних договорів іпотеки [PERSON] інформувала банк (пункт 5.1 договорів іпотеки), що іпотекодавець має необхідну правоздатність та дієздатність, здійснив всі необхідні дії, отримав всі необхідні погодження та здійснив всі необхідні дії, що вимагають за законодавством України для укладення та виконання належним чином договору іпотеки, а також запевнив банк, як іпотекодержателя, що укладення договорів. жодним чином не порушуй прав та інтересів третіх осіб, зокрема, але не обмежуючись, прав та законних інтересів неповнолітніх. Представник відповідача за зустрічним позовом зазначив також, що припинення правовідносин за договорами іпотеки досліджувались Печерським районним судом м. Києва, рішенням якого у справі № 2-3805/12 від 05 лютого 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до ПуАТ «ФІДОБАНК» відмовлено. В ході судового розгляду суд не виявив підстав для визнання іпотечних договорів недійсними, рішення суду набуло законної сили, а отже є преюдиційним /т. І а. с. 232-233/. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 27 серпня 2013 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ПАТ «Фідобанк» до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, яку для розгляду передано судді Пилаєвій М. К. /т. І а. с. 2-61, 1/. 11 жовтня 2013 року ухвалою судді у справі відкрито провадження /т. І а. с. 66/. 07 лютого 2014 року у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , згідно з свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області /т. І а. с. 138/, [PERSON] подала клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, враховуючи, що спірним майном мають право користуватися неповнолітні особи: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) /т. І а. с. 140-148/. Також у судовому засіданні 07 лютого 2014 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву з вимогами про визнання недійсним договору іпотеки до ПАТ «Фідобанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді /т. І а. с. 150-177/. 07 лютого 2014 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної ради та третю особу [PERSON] як законного представника третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , в якості третьої особи [PERSON] самостійно і як законного представника третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] /т. І а. с. 179/. Окрім цього, 07 лютого 2014 року ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з позовом банку до [PERSON] її зустрічний позов до ПАТ «Фідобанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про визнання договору іпотеки недійсним /т. І а. с. 150-177, 180/. 08 квітня 2014 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] - [PERSON] подала клопотання про витребування доказів /т. І а. с. 222 «а»-225/. 08 квітня 2014 року третя особа і законний представник третіх осіб [PERSON] подала до суду заперечення на позов ПАТ «Фідобанк» /т. І а. с. 228-231/. Також 08 квітня 2014 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) [PERSON] подала у судовому засіданні заперечення на позов ПАТ «Фідобанк» /т. І а. с. 232-234/. 08 квітня 2014 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, зобов`язано представника банку надати виписку по рахунку щодо зміни процентної ставки та погашених нарахованих сум /т. І а. с. 236-237/. 02 червня 2014 року, на підставі розпорядження № 281 керівника апарату суду Ліннік Н. В., здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано для розгляду судді Ільєвій Т. Г. /т. ІІ а. с. 1-3/. 16 липня 2014 року суд, ухвалою постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, долучив до матеріалів справи виписку по рахунку відповідача і копії рішень суду /т. ІІ а. с. 35-160, 175-177/. 20 листопада 2014 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ПАТ «Фідобанк» подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира [ADDRESS] , виключивши об`єкт нерухомості - квартиру № 11 за цією ж адресою, яка прийнята до розгляду судом у судовому засіданні /т. ІІ а. с. 221-226, 230/. 23 грудня 2014 року, на підставі розпорядження № 474 керівника апарату суду Ліннік Н. В., здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано для розгляду судді Москаленко К. О. /т. ІІІ а. с. 1-2/. 24 грудня 2014 року ухвалою суду прийнято цивільну справу до свого провадження /т. ІІІ а. с. 4/. 14 липня 2016 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) [PERSON] подала до суду клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] документи, яке задоволено ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання /т. ІІІ а. с. 204-205, 207, 210, 234/. 08 листопада 2016 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] документи /т. ІV а. с. 21/. 23 листопада 2016 року, на виконання ухвали від 08 листопада 2016 року, від приватного нотаріуса засобами поштового зв`язку до суду надійшли копії витребуваних документів /т. ІV а. с. 33-50/. 24 квітня 2017 року представник третьої особи у справі Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації подав заяву про розгляд справи за участі представника /т. ІV а. с. 70-71/. 25 квітня 2017 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] - [PERSON] подала до суду клопотання про витребування доказів у приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу [PERSON] і [PERSON] документи, яке задоволено ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання /т. ІV а. с. 73-74, 75, 77, 78/. 19 червня 2017 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] документи /т. ІV а. с. 83-100/. 04 вересня 2017 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] документи /т. ІV а. с. 112-113, 115/. 23 жовтня 2017 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) [PERSON] подала суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи /т. ІV а. с. 117-131/. Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року задоволено клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] про призначено судову почеркознавчу експертизу /т. ІV а. с. 134-138/. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 12 березня 2018 року ухвалою суду направлено матеріали справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, долучивши до справи оригінали документів /т. ІV а. с. 230-231/. 31 травня 2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 371, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи і передано судді Писанцю В. А. /т. ІV а. с. 234, 235-236/. 08 січня 2019 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали цивільної справи із повідомленням про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку із ненаданням у розпорядження експертів оригінали досліджуваних документів /т. ІV а. с. 244-246/. 22 січня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі /т. ІV а. с. 247/. 24 жовтня 2019 року представник ПАТ «Фідобанк» подав до суду заяву про заміну сторони позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з банку на ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» /т. V а. с. 35-46/. 24 жовтня 2019 року ухвалою суду заяву про заміну сторони позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» задоволено /т. V а. с. 52/. 19 травня 2020 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» подав заяву про забезпечення позову /т. V а. с. 96-109/. 21 липня 2020 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) з ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» подав заяву про заміну неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON] і неповнолітню [PERSON] /т. V а. с. 112-119/. 13 липня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири [ADDRESS] (згідно з рішенням Київської міської ради від 08 жовтня 2015 року № 128/2031 змінено назву з «Січневий») у м. Києві /т. V а. с. 194, 201-202/. Також 13 липня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належних [PERSON] і неповнолітню [PERSON] /т. V а. с. 195-196, 203-204/. 08 лютого 2022 року на підставі розпорядження керівника апарату № 64 здійснено повторний автоматичний розподіл справи і передано 10 лютого 2022 року матеріали цивільної справи для розгляду судді Литвиновій І. В., згідно з протоколом від 09 лютого 2022 року /т. V а. с. 206, 207-208/. 06 грудня 2023 року ухвалою судді у справі закрито провадження і призначено до розгляду по суті /т. V а. с. 236-239/. 07 грудня 2023 року представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сторони, при цьому вимоги первісного позову не визнав, просив залишити без розгляду, зустрічний позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. 07 грудня 2023 року ухвалою суду первісний позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: [PERSON] самостійно і як законний представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Служба у справах дітей Печерського району м. Києва Київського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишено без розгляду. Представник позивача за зустрічним позовом не з`явився у судове засідання, враховуючи завчасно подану заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача у справі. У судове засідання представник відповідача (за зустрічним позовом) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомлено, заяви по суті та /або з процесуальних питань, окрім вищевказаних, до суду не надходили. Треті особи та їхні представники також не з`явилися у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце призначеного слухання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 28 листопада 2003 року [PERSON] уклала з [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , придбавши в останніх вказану квартиру, загальною площею 47, 90 кв м, жилою - 29, 60 кв м /т. ІV а. с. 41, 42/. 07 березня 2008 року ВАТ «СЕБ Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1120, згідно з яким останній отримав у банку кредит у розмірі 318 750, 00 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, територія Козинської селищної ради. У забезпечення виконання позичальником [PERSON] грошових зобов`язань перед банком за цим кредитним договором в іпотеку передано квартиру № 11, загальною площею 47, 90 кв м, як знаходиться за адресою: [ADDRESS] і земельна ділянка, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, територія Козинської селищної ради. Поручителем у кредитному договорі виступила [PERSON] /т. І а. с. 6-10/. 07 березня 2008 року [PERSON] , як власник об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] і майновий поручитель позичальника [PERSON] , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 2131, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1120 від 07 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений ідпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником ( [PERSON] ), та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 318 750, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором /т. І а. с. 32-38/. 26 березня 2008 року [PERSON] , як власник об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] і майновий поручитель позичальника [PERSON] , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 332, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1214 від 26 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений ідпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником ( [PERSON] ), та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 347 000, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором /т. ІV а. с. 34-37/. На день укладення цього договору предмет іпотеки перебуває в іпотеці, згідно з іпотечним договором від 07 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «СЕБ Банк» та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2131. Згідно з пунктом 2.1 договору від 26 березня 2008 року у забезпечення виконання забезпечених зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору, іпотекодавець передає в наступну іпотеку, щодо іпотеки встановленої відповідно до іпотечного договору, належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47, 90 кв м, житловою - 29, 60 кв м. Право власності на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим в Шостій Київській державній нотаріальній конторі 28 листопада 2003 року у реєстрі за № 5-6820, право власності за яким зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 01 грудня 2003 року, у реєстрову книгу № 183-105, за реєстровим № 35105. Як встановлено пунктом 5.1 договору іпотеки від 26 березня 2008 року, іпотекодавець заявляє, що на момент укладення цього договору предмет іпотеки є вільним від будь-яких обтяжень (попередніх іпотек, арештів тощо), крім іпотеки, встановленої згідно з іпотечним договором), обтяжень, під забороною, арештом, в податковій заставі чи іншим обтяженням не перебуває, судового спору щодо нього не ведеться, не є внеском до статутного фонду, не є інвестицією. Іпотекодавець також засвідчує, що інші особи (включаючи, але не обмежуючись, неповнолітні особи) не мають прав володіння чи користування, а також інших повноважень щодо предмета іпотеки, а також, відсутні будь-які представники, що уповноважені вчиняти юридично значимі дії стосовно предмета іпотеки. 26 березня 2008 року ВАТ «СЕБ Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1214, згідно з яким останній отримав у банку кредит у розмірі 347 000, 00 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - будівництво житлового будинку на земельній ділянці, площею 2,0 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У забезпечення виконання позичальником [PERSON] грошових зобов`язань перед банком за цим кредитним договором в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Поручителем у кредитному договорі виступила [PERSON] /т. І а. с. 11-18/. Також 26 березня 2008 року [PERSON] , як власник об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] і майновий поручитель позичальника [PERSON] , уклала з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 330, згідно з пунктом 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 1214 від 26 березня 2008 року із всіма змінами та доповненнями до нього, що укладений ідпотекодержателем (ВАТ «СЕБ Банк») та позичальником, та належне виконання власних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, за умовами якого останній зобов`язується перед іпотеко держателем повернути наданий йому кредит до 26 березня 2033 року у розмірі 347 000, 00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісії, згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплати відсотків, що передбачені кредитним договором. Розмір відсоткової ставки та комісій обслинюється відповідно до кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та комісій визначається кредитним договором Станом на 26 березня 2008 року, згідно з довідкою Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» № 545, яка подавалася приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] при укладенні спірних договорів іпотеки від 26 березня 2008 року, за адресою: [ADDRESS] значилася зареєстрованою лише її власник - [PERSON] , з 18 листопада 2004 року, складом сім`ї з одного чоловіка, інших осіб у вказаній квартирі не зареєстровано /т. ІV а. с. 42/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями частин четвертої та п`ятої статті 177 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 Сімейного кодексу України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому Цивільний кодекс України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сама по собі відсутність згоди органу опіки та піклування не дає підстав для висновку про порушення прав малолітньої дитини, адже укладення договору іпотеки не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження її права, оскільки на момент укладення договору іпотеки малолітня дитина не проживала та не була зареєстрована в квартирі. Банк як іпотекодержатель діяв добросовісно та пересвідчився, що в іпотечній квартирі не проживають неповнолітні діти. Судом встановлено, що при укладенні договорів іпотеки права малолітньої дитини [PERSON] (2006 року народження) порушені не були, вона не була власником та не користувалися нерухомим майном, яке передавалося в іпотеку, не була зареєстрована на постійне місце проживання за адресою предмета іпотеки і, отже, отримання дозволу на здійснення правочину не є імперативним, так само, як і намір отримання дозволу на реалізацію предмета іпотеки, оскільки вказане не призвело до зменшення чи обмеження існуючого права дитини. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов про визнання недійними договору іпотеки, укладеного 07 березня 2008 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого за № 2131, й договору іпотеки, укладеного 26 березня 2008 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого за № 332, безпідставний, обставини, на які посилалася позивач як на підстави для визнання правочинів недійсними, спростовано належними, достатніми, допустимими і достовірними доказами під час судового розгляду. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed