Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги представником позивача мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00033291492 від 22.10.2021 року, виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості про батька дитини [PERSON] внесені до актового запису народження дитини відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2014 року у справі № 362/111/14-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та згідно рішення виконавчого комітету міської ради передано під опіку рідній бабусі [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . На утриманні [PERSON] , яка на час винесення судом рішення проживала в м. Одеса, перебувала малолітня [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла у стаціонарі КНП "Лікарні Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Наказом служби у справах дітей та сім`ї міської ради № 75 від 29.11.2021 року малолітня дитина [PERSON] поставлена на первинний облік службі, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Оскільки місце перебування батька дитини невідоме, малолітня [PERSON] за заявою бабусі [PERSON] , яка виявила бажання залишити дитину у своїй родині з подальшим влаштуванням на правах підопічної, передана на проживання в сім`ю до прийняття рішення органом опіки і піклування про встановлення опіки. Із моменту народження дитини відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання доньки, взагалі не цікавився її життям, фізичним та духовним розвитком, не зустрічався з нею, не купляв їй подарунків, одягу, взуття, не телефонував, не виявляв і не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Матеріальної допомоги не надавав і не надає, аліментів не сплачував і не сплачує. [PERSON] навчається у 4-в класі Васильківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7. Як вбачається з характеристики, наданої закладом освіти, дитини зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна учениця, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, користується повагою серед однолітків та вчителів. Навчанням та вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . За час навчання дитини батько дитини жодного разу не появлявся в навчальному закладі. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Васильківської міської ради року від 16.11.2021 року виконавчим комітетом міської ради, як органом опіки і піклування, рішенням № 536 від 25.11.2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, захищаючи інтереси дитини позивач - служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на її утримання . В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади від 21.11.2023 року, про причини неявки суд не повідомив. Заява про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян державну реєстрацію народження № 00033291492 від 22.10.2021 року, виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості про батька дитини [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2014 року у справі № 362/111/14-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та згідно рішення виконавчого комітету міської ради передано під опіку рідній бабусі [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . На утриманні [PERSON] , яка на час винесення судом рішення проживала в м. Одеса, перебувала малолітня [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла у стаціонарі КНП "Лікарні Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Наказом служби у справах дітей та сім`ї міської ради № 75 від 29.11.2021 року малолітня дитина [PERSON] поставлена на первинний облік службі, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Оскільки місце перебування батька дитини невідоме, малолітня [PERSON] за заявою бабусі [PERSON] , яка виявила бажання залишити дитину у своїй родині з подальшим влаштуванням на правах підопічної, передана на проживання в сім`ю до прийняття рішення органом опіки і піклування про встановлення опіки. Із моменту народження дитини відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання доньки, взагалі не цікавився її життям, фізичним та духовним розвитком, не зустрічався з нею, не купляв їй подарунків, одягу, взуття, не телефонував, не виявляв і не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Матеріальної допомоги не надавав і не надає, аліментів не сплачував і не сплачує. [PERSON] навчається у 4-в класі Васильківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7. Як вбачається з характеристики, наданої закладом освіти, дитини зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, уважна учениця, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, користується повагою серед однолітків та вчителів. Навчанням та вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . За час навчання дитини батько дитини жодного разу не появлявся в навчальному закладі. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Васильківської міської ради року від 16.11.2021 року виконавчим комітетом Васильківської міської ради, як органом опіки і піклування, рішенням № 536 від 25.11.2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд дійшов до висновку, що всі наведені ознаки в повній мірі присутні у поведінці [PERSON] , є результатом його винної поведінки, а тому наявні достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо їхньої малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу), перебування на обліку лікарів відповідача сторонами не надані. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та малолітньої дитини та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Згідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заява, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Outcome: approved