Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Власенко Вадим\~Іванович,\~діючи від\~імені та\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~звернувся в\~суд із\~позовною заявою,\~в якій\~просив розірвати\~шлюб,\~що укладений\~03\~вересня 2016\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~зареєстрований Краснокутським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області,\~актовий запис\~№57. В обґрунтування заявленої вимоги представник позивачки вказав, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , однак подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало не можливим, позаяк вони не мають спільних інтересів, у кожного із них різні погляди на життя та між ними відсутнє взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Крім того представник позивачки вказав, що подружжя тривалий час разом не проживає, спільного господарства вони не ведуть, будь-які майнові пори між ними відсутні. З огляду\~на вказані\~вище обставини,\~вважаючи,\~що шлюб\~між сторонами\~фактично припинив\~своє існування,\~а збереження\~сім`ї і\~подальше спільне\~життя подружжя\~є неможливим,\~ представник\~позивачки просив\~суд розірвати\~шлюб,\~укладений 03\~вересня 2016\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] . Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 07 листопада 2023 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. В судове засідання представник позивача та сам позивач не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.26-27), при цьому представником позивача адвокатом Власенко В.І. до суду подано заяву за вх. № 1938/01-51/23 від 29 листопада 2023 року (а.с.32-33), в якій представник позивача просив суд провести розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, а також повідомив про підтримання заявлених вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.28), у судове засідання також не з`явився, при цьому 29 листопада 2023 року ним до канцелярії суду подано заяву за вх. №1933/01-51/23 (а.с. 31), в якій відповідач повідомив суд, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просив розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, і, таким чином, перевіривши доводи, викладені представником позивача у позові, а також врахувавши позицію відповідача, викладену ним у їх відповідній заяві, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2016 року Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що 03 вересня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 57 (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 2016 року Валківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із витягу за №1588/09-03 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданого центром надання адміністративних послуг Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Сімейне життя у сторін не склалося, подружніх стосунків вони не підтримують, разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд керується вимогами чинного законодавства України стосовно добровільності шлюбу як однієї із основних його засад, розуміючи поняття шлюбу в контексті сімейного союзу, де слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та його добровільний характер. При цьому суд зазначає, що шлюб припиняється шляхом його розірвання внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків шляхом реалізації права одним із подружжя на пред`явлення відповідного позову. Повага до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потребує прояву іншим із подружжя власної гідності та самоповаги. З огляду на те, що позивачка, не маючи наміру зберегти шлюб із відповідачем, скористалася своїм гарантованим правом та звернулася до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу й наполягла на його задоволенні, взявши до уваги ту обставину, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, в зв`язку з чим існують визначені законом підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Також, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за доцільне зазначити наступне. Так, за правилами, визначеними ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані вимоги, взявши до уваги ту обставину, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про визнання ним позову, суд вважає за необхідне повернути позивачці із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 відсотків його суми слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved