Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 12 жовтня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 22 листопада 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області. Від спільного шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON] . Позивач у позові зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Постійні суперечки та різні погляди на життя, втрата поваги та взаєморозуміння в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом останніх чотирьох років позивач з неповнолітніми синами проживає окремо від відповідача у м. Кременець. За вказаних обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Окрім того, позивач просить залишити проживати неповнолітніх синів разом із нею. Вказує, що діти забезпечені житлом, доглядом, мають повноцінне харчування, навчаються у Волинському ліцеї ім. Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області. Вона ж свого боку, регулярно відвідує школу, цікавиться вихованням та навчанням дітей, працює та має постійний дохід та є гідним прикладом для синів. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] передано за підсудністю до Шумського районного суду Тернопільської області. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 11 грудня 2023 року. 5. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечив проти розірвання шлюбу. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 22 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 200. 8. Від спільного шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 111, та [INFO] народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 233. 9. Згідно Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4429/08-57 виданого Центром надання адміністративних послуг 02.10.2023 р. до складу зареєстрованих осіб позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] входять [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] . 10. Відповідно до довідки № 01-23/110 виданої 13.09.2023 р. дирекцією Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області, вбачається, що неповнолітні сини сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Мати, [PERSON] , приводить та забирає дітей, постійно цікавиться їх навчанням та вихованням. Батько, [PERSON] за час перебування синів у освітньому закладі їх навчанням та вихованням не цікавився. 11. Згідно характеристик учнів 4-Б класу та 2-Б класу Волинського ліцею імені Нестора Літописця [PERSON] та [PERSON] вбачається, що мати - [PERSON] приділяє синам належну увагу. Діти завжди охайно підстрижені, сучасно по погоді вдягнуті та взуті, мають перекуси на перерві. Мама регулярно відвідує школу, цікавиться дітьми. Неодноразово була запрошена провести майстер клас- як народний умілець. Батько дітей, у школу не приходив, із вчителем не спілкувався. ІV. Оцінка Суду. 12. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 13. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 14. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач, як на підставу заявлених вимог посилається на те, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. 15. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 16. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 17. Згідно із частинами 1 і 2 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. 18. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 19. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). 20. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 21. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 22. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. 23. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 24. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. 25. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає розірванню, а позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу до задоволення. 26. Крім цього, згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо позовної вимоги позивача про залишення проживання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] суд зазначає наступне. 27. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 28. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 29. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). 30. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. 31. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 32. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого ж висновку Верховний Суд дійшов і у постанові від 23 березня 2021 року по справі №339/143/20. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають до задоволення. Окрім того, судове рішення про залишення проживання дітей разом із матір`ю не перешкоджає розгляду спору про визначення місця проживання дитини та не носить преюдиційного характер. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 33. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073 грн. 60 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З цих підстав, На підставі викладеного,

Outcome: approved