Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача У квітні 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , зареєстрований та проживає за цією адресою. Іншим співвласником 1/2 частини цієї квартири є [PERSON] , який визнаний недієздатним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року. Також вказаним судовим рішення його призначено опікуном [PERSON] 16 лютого 2023 року близько 16 години сталося залиття його квартири гарячою водою з квартири [ADDRESS] , в якій проживає відповідач. Аварійна служба, яка приїхала за його викликом, встановила причину залиття та перекрила опалення в стояку будинку. У зв`язку з залиттям гарячою водою, в його квартирі два дні було відсутнє освітлення та опалення. 17 лютого 2023 року він звернувся в ЖЕД-207 з заявою про залиття, в якій просив надіслати комісію для фіксування затоплення його квартири. Комісією ЖЕД-207 у складі: інженера з ремонту виконавця послуг - [PERSON] , голови комісії, майстра з експлуатації - [PERSON], слюсаря-сантехніка (слюсаря- електрика) - [PERSON] , у його присутності, складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Згідно з актом про залиття від 21 лютого 2023 року, аварія сталася на системі центрального опалення. Залиття квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] , внаслідок самостійної заміни приборів опалення в квартирі [ADDRESS] , що не відповідають проекту забудови будинку. Відповідно до висновку комісії ЖЕД-207, пошкоджено стіни та підлогу в коридорі, двох кімнатах та кухні квартири [ADDRESS] . Відповідачка з актом обстеження квартири ознайомлена не була, оскільки на час залиття її в квартирі не було. З метою встановлення вартості завданих збитків, 21 лютого 2023 року він уклав договір з ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» (сертифікат № 584/2022 суб`єкта оціночної діяльності від 06 грудня 2022 року). На підставі укладеного договору оцінювач [PERSON] виконав оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі звітом № 115/23, вартість матеріального збитку становить 122 710,00 грн. Крім того, він поніс витрати зі сплати проведення дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в сумі 4 800,00 грн. Позивач вказує на те, що факт завданої йому шкоди та розмір такої шкоди підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), затвердженого начальником ЖЕД-207 [PERSON], та висновком про вартість збитку, складеним ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт», однак у добровільному порядку відповідач не відшкодувала завдану йому матеріальну шкоду. Також вказує на те, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Зазначає, що він втратив спокій і надію на відновлення попереднього стану квартири та меблевого гарнітуру, втратив ділову активність. Його фізичні та моральні страждання посилились при відмові відповідача сплатити відповідну суму для проведення відновлювальних робіт та придбання необхідних матеріалів. Більше місяця він проживає у залитій квартирі, на сьогоднішній день у великій кімнаті, кухні та коридорі волога стеля та стіни. Затоплення квартири призвело до змін в його житті, зокрема, пов`язаними з необхідністю проведення робіт з відновлення квартири, докладанням додаткових зусиль для нормалізації свого життя. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну внаслідок залиття матеріальну шкоду в розмірі 127 510,00 грн та 15 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Гарницький П.П. подали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що акт від 21 лютого 2023 року, наданий позивачем, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Цей акт складений без огляду квартири відповідача та у її відсутність. Інших доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачам квартири матеріали справи не містять. Позивачі не надали доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачів відбулося саме через винні дії відповідача. Отже, позивачі не довели позовних вимог про відшкодування майнової шкоди. Оскільки вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування майнової шкоди, то у задоволенні цих вимог також слід відмовити. Крім того, [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки належним відповідачем у цій справі є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», яке є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання (т. 1, а. с. 69-70). 14 травня 2023 року від відповідача [PERSON] та її адвоката Гарницького П.П. надійшов відзив на позовну заяву (т. 1, а. с. 96-123). 02 травня 2023 року представником позивача - адвокатом Даниловим Ю.В. подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний на праві власності [PERSON] автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 02 травня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Данилова Ю.В. про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , шляхом заборони реалізації (відчуження). 12 травня 2023 року адвокатом Гарницьким П.П. в інтересах [PERSON] подано заяву про зустрічне забезпечення позову. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року заяву [PERSON] , подану в інтересах [PERSON] , про зустрічне забезпечення позову повернуто заявнику. Роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 22 травні 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Данилова Ю.В. надійшла відповідь на відзив. 22 травня 2023 року адвокатом Гарницьким П.П. в інтересах [PERSON] подано заяву про зустрічне забезпечення позову, в якій він просив: звільнити відповідача від сплати судового збору, або відстрочити її оплату на два місяці. Застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,8 кв. м, яка належить позивачам на праві приватної власності по частки квартири кожному з співвласників, шляхом заборони реалізації (відчуження), або зобов`язати позивача [PERSON] , який також діє в інтересах [PERSON] протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва грошові кошти у розмірі 85 000,00 грн на суму понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] подану в інтересах [PERSON] , про зустрічне забезпечення позову (т. 1, а. с. 160-162). Протокольною ухвалою суду від 11 серпня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування Згідно з договором дарування 1/2 частки квартири від 31 травня 2013 року [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (т. 1, а. с. 11). Іншим співвласником 1/2 частки цієї квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 2004 року (т. 1, а. с. 6). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2015 року у справі № 753/4556/15-ц визнано [PERSON] недієздатним та встановлено опіку на ним, призначено його опікуном [PERSON] (т. 1, а. с. 8-10). 17 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до ЖЕД-207 з заявою про залиття, в якій просив надіслати комісію для фіксування залиття його квартири (т. 1, а. с. 13). 21 лютого 2023 року комісією ЖЕД-207 у складі: інженера з ремонту виконавця послуг, голови комісії, майстра з експлуатації, слюсаря-сантехніка (слюсаря - електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, у присутності власника [PERSON] складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), яке мало місце 16 лютого 2023 року у квартирі [ADDRESS] . Аварія сталася на системі центрального опалення. Згідно із цим актом залиття сталося з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Пошкоджено стелю, стіни та підлогу в коридорі, двох кімнатах та кухні квартири [ADDRESS] . Причиною залиття квартири [ADDRESS] є самостійна заміна приборів опалення, що не відповідає проекту забудови будинку у квартирі [ADDRESS] (т. 1, а. с. 15). Відповідно до звіту № 115/23 з визначення вартості збитку нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складеного 14 березня 2023 року ТОВ «Укравтоекспертиза - Стандарт» на замовлення [PERSON] , вартість збитку нанесеного власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визначена у розмірі з округленням - 122 710,00 грн з урахуванням ПДВ (т. 1, а. с. 16-28). Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21 лютого 2023 року № 115/23 [PERSON] сплатив за виконання оцінки вартості матеріального збитку 4 800,00 грн (т. 1, а. с. 14). Відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 грудня 2018 року є власником квартири [ADDRESS] та зареєстрована за цією адресою (т. 1, а. с. 72, 75). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працював сантехніком у ЖЕД-207. 16 лютого 2023 року, після отримання повідомлення диспетчера про залиття в будинку [ADDRESS] , він прибув до будинку та перекрив у підвалі гарячу воду. Після цього, у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку він виявив, що власник квартири самовільно замінив трубу зі стальної на металопластикову. Причиною залиття стало те, що металопластикова труба вирвалася із крана. На місці події він зробив фотографію на якій зафіксовано прорив труби, що спричинило залиття квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом нижче. В судовому засіданні свідок оглянув фотокартку, яку долучено представником позивача до справи, та вказав, що вона зроблена ним у квартирі [ADDRESS] , під час огляду вказаної квартири. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка, вивчивши письмові докази, що маються у справі, суд вважає за необхідне задовольнити частково позов з огляду на таке. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач довів належними та допустимими доказами факт залиття його квартири внаслідок неправомірних дій відповідача, розмір завданих збитків, тоді як відповідач не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача. Так, факт залиття квартири [ADDRESS] підтверджується актом про залиття від 21 лютого 2023 року. Причиною залиття квартири [ADDRESS] є самостійна заміна приборів опалення, що не відповідає проекту забудови будинку, у квартирі [ADDRESS] . Судом встановлено, що квартира відповідача розташована поверхом вище над квартирою позивача, однак жодних доказів, які б підтверджували, що джерело залиття знаходилося в іншій квартирі, або на ділянці, за яку несе відповідальність балансоутримувач, стороною відповідача не надано, а відтак не доведено, що шкоди завдано не з вини відповідача. Таким чином, враховуючи, що позивачем під час судового розгляду справи доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, та наявності вини відповідача у вказаному залитті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача, як особу, яка завдала збитки майну позивача, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди. При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачу, суд виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі. Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві. Розмір збитків, завданих внаслідок залиття квартири, визначений звітом № 115/23 з визначення вартості збитку нанесеного власнику майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складеного 14 березня 2023 року ТОВ «Укравтоекспертиза - Стандарт», та відповідачем не спростований. Відповідно до вказаного звіту вартість збитку нанесеного власнику через пошкодження майна внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визначена у розмірі з округленням - 122 710,00 грн з урахуванням ПДВ Отже, у загальну суму матеріального збитку включено також ПДВ (20 % = 24 542,00 грн). Разом із тим, суд вважає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди. За вказаних вище обставин та приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів відновлювального ремонту особою, яка є платником ПДВ, а тому позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 98 168,00 грн, тобто за виключенням ПДВ у розмірі 24 542,00 грн. Також стягненню з відповідача підлягає понесені позивачем витрати, пов`язані із проведенням експертного дослідження у розмірі 4 800,00 грн. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] , клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Посилання представника відповідача на те, що належним відповідачем у цій справі є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», яке є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , є безпідставним, оскільки причиною залиття квартири [ADDRESS] є самостійна заміна приборів опалення, що не відповідає проекту забудови будинку, у квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Посилання представника відповідача на те, що акт, у якому зафіксовано причини та наслідки залиття, не є належним та допустимим доказом, суд відхиляє з огляду на таке. Так, згідно з вказаними Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Акт від 21 лютого 2023 року підписаний членами комісії та затверджений начальником ЖЕД-207, містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складення (обов`язкового складення акта безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають), прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; характер залиття та його причини; характер та обсяг пошкоджень внаслідок залиття; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про подію залиття, причини та обсяги пошкоджень представник відповідача не надав. З огляду на викладене його доводи про неналежність і недопустимість вказаного акта та не підтвердження ним вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, є помилковими. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України). При цьому частиною третьою статті 23 ЦК України встановлено спосіб відшкодування моральної шкоди, а саме якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що внаслідок залиття квартири та пошкодження майна, позивач зазнав моральних страждань. Враховуючи тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн., задовольняючи позов в цій частині частково. Щодо судових витрат Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial