Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник Смалиус І.В. , звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Прага» на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 5,52 га в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КР № 024685 від 18.12.1996 року належало [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті останньої. Ухвалою від 31.07.2023 року провадження по зазначеній справі відкрито та справу призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області проти позову не заперечує та просить розглядати справу без участі її представника. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія [NUMBER] , виданим повторно 10.04.2021 року виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] є її матір`ю. З довідки виконавчого комітету Новопразької селищної ради від 12.04.2021 року № 437 встановлено, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] . Заповіт від померлої [PERSON] виконавчим комітетом Новопразької селищної ради не посвідчувався. Листом завідуючої Другої олександрійської державної нотаріальної контори від 16.01.2023 року № 63/02-31, повідомлено [PERSON] про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на право на земельну частку(пай), посвідчене сертифікатом у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прага» Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 5,52 в умовних кадастрових гектарах, серії КР № 024685, у зв`язку з відсутністю оригіналу вказаного сертифіката. Згідно довідки відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 09.11.2022 року № 185, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Прага» на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на ім`я [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 5,52 в умовних кадастрових гектарах серії КР № 024685, виданий Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 18.12.1996 року. Станом на 01.01.2013 року за [PERSON] земельна ділянка на праві приватної власності на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області не зареєстрована. З довідки Новопразької селищної ради від 12.04.2021 року № 740 встановлено, що земельна частка (пай) за № [NUMBER] площею 4,3195 га закріплена за [PERSON] згідно схеми розподілу земель колективної власності колишнього КСП «Прага» Новопразької селищної ради. В газеті «Олександрійський тиждень» № 9 (1582) від 02.03.2023 року розміщено оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 024685 від 18.12.1996 року, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Стаття 15 ЦК України передбачає, що право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1, п. п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15). [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 5,52 в умовних кадастрових гектарах, серія КР №024685 від 18 грудня 1996 року, тобто набула право на земельну частку (пай). Згідно ст.ст.1217,1218, 1223 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно ч.1ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 3ст. 1296 ЦК Українивизначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У Постанові від 28 листопада 2018 року (справа № 303/210/16-ц) Верховний Суд вказав, що «визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку». У своїй постанові від 24.02.2021 (справа 736/286/20) Верховний Суд вказав, що «право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Захист прав спадкоємців на отримання в порядку спадкування земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай) за аналогією закону здійснюється в порядкуст. 392 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності - шляхом пред`явлення позову про визнання прав на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У зв`язку із втратою правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 5,52 умовних кадастрових гектар, серії КР №024685 від 18 грудня 1996 року, виданого на ім`я [PERSON] , позивач позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку. Згідно зіст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права на земельну частку (пай) є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець першої черги, має право на спадкове майно, іншим чином вона не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб, у тому числі держави. Судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним, оскільки порушення прав позивача сталося не з вини відповідача.

Outcome: approved