Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника - адвоката Івахненка О.О., з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що вони 21 квітня 2015 року уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №24. До шлюбу у них народилася спільна дитина, дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне дошлюбне життя та подальше одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Невдовзі після укладення шлюбу протягом подальшого сумісного життя дедалі частіше між ним та відповідачкою виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки в сім`ї, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. В зв`язку з цим, починаючи з квітня 2022 року, він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство та спільне проживання. Вважає примирення з відповідачкою неможливе. Спроби збереження сім`ї недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний. Тривалий час він та його дружина живуть кожен своїм особистим життям. Відповідно, зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Спільне життя між ними не склалося. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу буде протирічити їхнім інтересам і інтересам їхньої дитини. Він не відмовляється виконувати свій обов`язок, щодо участі в утриманні та вихованні дочки. Спори щодо поділу спільного сумісного майна між ними відсутні. . Ухвалою суду від 16.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача, що діє на підставі ордера №011123 від 01.11.2023 року, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи у встановленому порядку, у тому числі через публікацію повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не надала відзив на позов, або заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Матеріалами справи доведено, що сторони 21 квітня 2015 року уклали шлюб, відповідний запис №24, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 21 квітня 2015 року серія [NUMBER] . Позивач просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що життя та подальше одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Протягом подальшого сумісного життя дедалі частіше між ними виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім`ї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Починаючи з квітня 2022 року, вони припинили з відповідачкою шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство та спільне проживання. Тобто, фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім`ю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність вагомих підстав в даному випадку для розірвання шлюбу. Сплачений судовий збір позивач просить зарахувати в дохід держави.

Outcome: approved