Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 19.01.2023 року відповідач отримав в борг у позивача грошові кошти, а саме: 120 000,00 грн. згідно договору позики. Про укладення даного договору сторонами було складено розписку. Однак, відповідач, всупереч домовленості, у вказаний у договорі строк до 01.04.2023 кошти не повернув. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути грошові кошти, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 121817,67грн., а саме: 120000,00 грн. основний борг, 976,44 грн. - нарахованих 3 % річних та 841,20 грн. - інфляційних втрат. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений згідно закону. Відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає часткового задоволення з слідуючих підстав. Відповідно положень до ст.ст.15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Так в судовому засіданні встановлено, що 19.01.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 120000,00грн. та зобов`язувався повернути вказані кошти у строк до 01 квітня 2023 року(а.с.9). Згідно ч. 2\~ст. 1047 Цивільного кодексу України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Про укладення даного договору 19.01.2023 року було складено розписку, підписану сторонами по справі (а.с.8) . Згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, як зазначено у позові, відповідач, всупереч домовленості, у вказаний в договорі строк кошти не повернув, допустив прострочення виконання зобов`язання за договором, чим порушив права позивача на повернення його коштів. Відповідач у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, що дає підстави суду вважати наведену обставину та доводи позивача не спростованими. Згідно\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача, яка підлягає стягненню за договором позики становить 120\~000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з абз. 1 ч.1. ч. 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляції нарахованої на суму заборгованості за договором позики становить 841,20 гривень, три відсотки річних від суми заборгованості складають 976,44 гривень. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики, станом на 09.07.2023 з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних складає 121817,67 гривень. Отже, позивач просить стягнути з відповідача окрім боргу за договором інфляційні витрат 841,20 грн., розраховані ним за період з квітня по травень 2023 року та три проценти річних 976,44 грн., які нараховані за період з 02.04.2023 по 09.07.2023. У відповідності до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України,\~відповідно до\~якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан введено в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому його дія неодноразово продовжувалася, зокрема по теперішній час. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що інфляційні нарахування та три проценти річних, нараховані за період дії воєнного стану, а відтак не підлягають до стягнення. Судові витрати судом розподіляються відповідно до положень .ст. 141 ЦПК України, з огляду на що судовий збір підлягає до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved