Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ\~майна подружжяпосилається на те, що 14.08.2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 93, свідоцтво серії [NUMBER] . В період перебування у шлюбі, а саме в лютому 2019 [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали автомобіль: марки MAZDA, модель 6, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, рік випуску 2006, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998, Колір - Зелений, тип пального - дизельне палива, V1N код ТЗ JMZGG14R601646464. Право власності було зареєстровано 12.02.2019 року за [PERSON] . Відтак позивач зазначає, що вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя. 11 травня 2023 року в ТСЦ № 5341 транспортний засіб перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі продажу 5341/2023/3813962, вартість вказана у договорі становить 38 000,00 грн. За наведеного, позивачка прохає визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] : автомобіль: марки MAZDA, модель 6, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, рік випуску 2006, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998, Колір - Зелений, тип пального - дизельне палива, V1N код ТЗ JMZGG14R601646464 та стягнути \~ \~ \~ \~ з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину у праві власності на автомобіль: марки MAZDA, модель 6, тип ТЗ - загальний легковий хетчбек, рік випуску 2006, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998, Колір - Зелений, тип пального - дизельне палива, VIN код ТЗ [NUMBER] , в розмірі 116440 грн. У судове\~засідання позивачка\~та її\~представник \~адвокат Хворост\~Д.М.\~не з`явилися,\~від представника\~позивачки до\~суду надійшла\~заява про\~розгляд справи\~без їх\~участі,\~позов підтримали\~просили задовольнити. Також надали до суду копію трудової книжки з підтвердженням офіційного працевлаштування позивачки під час перебування в шлюбі з відповідачем. Відповідач та його представник - адвокат Малофеєв А.І. надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували та прохали відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачкою не доведено її участі у спільному придбанні майна надавши відзив на позов . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 14.08.2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 93, свідоцтво серії [NUMBER] . В період перебування у шлюбі, а саме в лютому 2019 [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали автомобіль: марки MAZDA, модель 6, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, рік випуску 2006, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998, Колір - Зелений, тип пального - дизельне палива, VІN код ТЗ JMZGG14R601646464. Право власності було зареєстровано 12.02.2019 року за [PERSON] . Згідно аналітичної довідки від 02.06.2023 року вартість автомобіль: марки MAZDA, модель 6, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, рік випуску 2006, об`єм (потужність) двигуна см3 - 1998, Колір - Зелений, тип пального - дизельне палива становить 232\~940,00 грн. 11 травня 2023 року в ТСЦ № 5341 транспортний засіб перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі продажу 5341/2023/3813962, вартість вказана у договорі становить 38 000,00 грн. Згідно довідки ТСЦ МВС № 5341 від 24.06.2023 року №31/16-14-12аз при документах, які стали підставою для перереєстрації вищевказаного транспортного засобу, згода гр. [PERSON] на продаж авто відсутня. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 лютого 2022 року по справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За наведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачкою в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги № 41 від 14.06.2023 року, розрахунок витрат адвоката з детальним описом робіт, ордер адвоката, додаткову угоду № 1 до договору № 41 від 03.07.2023 року, акт виконаних робіт на загальну суму 10000,00 грн., та квитанцію від 28.08.2023 року про фактичну оплату послуг адвоката, у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача на користь позивачки. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved