Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 лютого 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось. Починаючи з середини 2021 року стосунки між сторонами погіршились, порозуміння між сторонами, як між подружжям немає. Між позивачем та відповідачем з середини 2021 року почали виникати непорозуміння, останні роки шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. З лютого 2022 року сторони мають різний бюджет та проживають окремо. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Донька - [PERSON] проживає з матір`ю, а донька [PERSON] , проживає з позивачем. Позивач просив строк на примирення не надавати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за вказаним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 11.12.2023 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Шульги Н.А. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача. Позов підтримує, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 14.11.2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що подружнє життя між нею та позивачем не склалося, на сьогодні цей факт є дійсно таким, і виправити розірвання між ними шлюбних відносин є неможливим. Стосунки між сторонами, як подружжя припинилися раніше середини 2021 року, відновити стосунки на думку відповідача є неможливим. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач просила суд розгляд справи проводити й її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 23 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 273, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач позов підтримує, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач бажає залишити прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у відзиві на позовну заяву.

Outcome: approved