Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

09.03.2023 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (далі по тексту - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року (далі - Кредитний договір) між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (торгова марка «MONETKA» (далі - Первісний Кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник) Відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». За Кредитним договором [PERSON] мав сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі Правила), з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок Кредитного договору і Правила, затверджені наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. Позивач також вказав, що при укладанні Кредитного договору Відповідач здійснив всі необхідні дії щодо ознайомлення з Правилами надання кредитів, з примірником Кредитного договору, щодо обрання ним суми кредиту, терміну кредиту та був ознайомлений з сумою, що підлягає поверненню відповідно до обраних параметрів (все це було відображено на його мобільному пристрої за номером [NUMBER] . Також через цей мобільний пристрій Відповідач особисто заповнив Анкету, причому продовження заповнення анкети можливо було лише після ознайомлення клієнта з Правилами надання коштів у кредит та надання ним Згоди на обробку персональних даних, а після підтвердження номеру телефону клієнта (шляхом надсилання йому СМС - коду) Відповідач продовжив заповнювати поля Анкети з особистими даними для створення Особистого кабінету та додав реквізити платіжної банківської картки для перерахування кредитних коштів на його ім`я. Кредитний договір було підписано Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 844636, який було йому направлено 10.03.2021року о 20:49:33 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказував Відповідач при реєстрації. Кредитний договір був підписаний 10.03.2021 року о 20:49:47 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 844636 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та/або https://monetka.com.ua. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 10.03.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», яку Відповідач сам вказав при заповненні Анкети. Відправлення коштів підтверджується чеком. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були виконані всі дії, передбачені законом та нормативними документами. Крім того Позивач вказував на те, що Відповідач користувався кредитними коштами і навіть ним було пролонговано Кредитний договір на 7 календарних днів - шляхом сплати ним комісії у розмірі 250 грн., що підтверджується чеком, проте, Відповідач належним чином не виконав умови Кредитного договору, у нього за цим договором наявна заборгованість. 01.07.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (далі по тексту - новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.20921 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 01.03.2023 року, просив суд стягнути з Відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» заборгованість за Договором № 210310-10208-6 від 10.03.2021 р. станом на 01.03.2023 року у розмірі 25 403 грн., яка складається з: -7000 грн. - заборгованість за кредитом; -4403 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 10.03.2021 року по 09.04.2021 року (включно); -14 000 грн. - заборгованість нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом за період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також позивач просив стягнути з Відповідача [PERSON] на користь «ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» судові витрати: судовий збір - 2684 грн. та витрати на правову допомогу - 9000 грн. Одночасно з позовною заявою представником позивача було надано заяву про витребування доказів з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т. 1 а.с. 78-92). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 року відкрито провадження в даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін) в приміщенні Шевченківського районного суду на 25.05.2023 року (т. 1; а .с. 100). 22.05.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (т. 1; а.с. 107-108). 22.05.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача та заява про розгляд справи без участі представника позивача (т. 1; а.с. 109-110; 112-113). 24.05.2023 року відповідач подав заяву про поновлення процесуального строку (т. 1; а.с. 118-120). 25.05.2023 року слухання справи не відбувалося у зв`язку з находженням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі. Розгляд справи перенесено на 27.07.2023 року (Довідка - т. 1; а.с. 121). 29.05.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача з відповідними додатками - звітом Українського бюро кредитних історій (УБКІ) відносно відповідача [PERSON] та Кредитним договором № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року на електронному носії - на CD-диску (т. 1; а.с. 122-124; 125-219; 220). 05.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. Відповідач, не визнаючи позов в повному обсязі, вказав про незгоду з твердженнями Позивача стосовно того, що укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки укладений строком до одного місяця. Відповідач вважає, якщо брати до уваги начебто укладений Договір № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року, наданий до справи не у оригіналі, то згідно п. 1.3 «Строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів». Відповідач вважає, що Договору укладений строком на місяць, а не на строк до одного місяця, тому сам Договір. Якщо він був укладений, відноситься до споживчого кредитування та підпадає під дію ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того Відповідач зазначає, що ненадання Позивачем оригіналу кредитного договору не дозволяє встановити дійсний зміст його істотних умов. На думку Відповідача, такий договір не існує. Відповідач заперечує договір через те, що він не був укладений в електронній формі, оскільки відсутній підписаний обома Сторонами у дату укладання оригінал. Також Відповідач вказує на те, що всі надані Позивачем докази є копіями або роздруківками з електронних носіїв та ніким не завірені - ані підписом, ані печаткою. Тому неможливо встановити достовірно які умови договору, у тому числі розміри процентної ставки та неустойки, чи були вони погоджені Сторонами. Тому Відповідач вважає, що надані Позивачем паперові копії електронних документів без електронних підписів обох Сторін у дату їх підписання не є належними, допустимими та достатніми доказами. Посилаючись на приписи ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про захист прав споживачів», Відповідач вказує на те, що кредитодавець зобов`язаний був надати йому оригінал договору невідкладно після підписання сторонами, а не посилатися на те, що договір може бути отримано позичальником - як-то вказано п. 5.1 Договору. Відповідач не отримав свій екземпляр договору, тому вважає вимоги Позивача недоведеними. Також відповідач [PERSON] вказує на те, що Позивачем до матеріалів справи долучено Витяг «Анкета-заява на кредит № 784035, у якій зазначено наступні умови кредитування: сума кредиту 7000 грн.; проценти за користування кредитом 3570 грн.; строк: 30 днів. Ніяких інших умов кредитування Відповідачем не погоджено. Крім того, як зазначає Відповідач, Позивачем не надано жодних підтверджень підписання цієї Анкети - заяви Відповідачем у формі, що унеможливлює зміну її змісту; крім того, на думку Відповідача, цей доказ не завірений належним чином. Також Відповідач зазначив, що Внутрішні Правила надання грошових коштів у позику не підлягають застосуванню до правовідносин Сторін, оскільки він вважає, що вони мають мінливий характер як внутрішній правовий акт позикодавця. Відповідач також вказав, що він не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він реально не був ознайомлений, в тому числі внутрішніх Правил Позивача. Відповідач вважає, що жодного доказу перерахунку кредитних коштів на його рахунок та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі Позивачем не надано. Щодо начебто пролонгації ним строку дії договору на 7 днів (шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн., то Відповідач вказує, що надана Позивачем квитанція (чек) не може слугувати підтвердженням пролонгації договору, оскільки не містить жодних ідентифікуючих даних щодо платника комісії. Крім того, Відповідач вважає таким, що суперечить вимогам законодавства нарахування Позивачем заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом після спливу строку кредитування. Також Відповідач зазначає, в разі якщо така ставка застосовується в силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто, де-юре є пенею, то під час карантину (з 01.03.2020 року) позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (т. 1; а.с. 224-248). 05.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшли: заява про розгляд справи без його участі; клопотання про участь у справі через систему «Електронний суд»; (т. 2; а.с. 1-2; 3-4). Крім того 05.06.2023 року від відповідача надійшло клопотання про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи для дослідження цифрових файлів - електронних доказів задля встановлення чи містяться на кредитному договорі підписи сторін та який час підписання кожною стороною (т. 2; а.с. 9-15). 05.06.2023 року також надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (т. 2; а.с. 16-18). Також 05.06.2023 року від відповідача надійшли: клопотання про витребування оригіналу електронного доказу та клопотання про витребування доказів (т. 2; а.с. 19-25; 30-34). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію: -чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; -надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 10.03.2021 року по 15.03.2021 року з відображенням часу зарахування коштів; -надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійсненням операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 10.03.2021 року по 15.03.2021 року; -надати інформацію, чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (т. 2; а.с. 37). 26.07.2023 року надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі (т. 2; а.с. 41-42). 27.07.2023 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін на 23.10.2023 року (т. 2; а.с. 44). 24.08.2023 року до суду на виконання ухвали від 29.06.2023 року надійшла інформація АТ КБ «ПриватБанк» щодо клієнта банка [PERSON] (т. 2; а.с. 45-47). 23.10.2023 року надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності (т. 2; а.с. 50-51). 23.10.2023 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Розгляд справи призначено на 12.12.2023 року (т. 2; а.с. 54). 11.12.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (т. 2; а.с. 55). В судове засідання, яке відбулося 12.12.2023 року сторони не з`явилися. Оскільки в справі наявні клопотання представника позивача Руденко К.В. та відповідача [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 80. Достатність доказів Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.03.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (торгова марка «MONETKA») (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено договір № 210310-10208-6 (далі - Кредитний договір) шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 844636, який було йому направлено 10.03.2021 року о 20:49:33 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказував Відповідач при реєстрації. Також відповідач надав кредитодавцю дані про свою електронну пошту: e-mail [INFO] (т. 1; а.с. 17- 19) Відповідно до вказаного кредитного договору (п. 1.1) Товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 7000,00 грн. (далі Кредит), на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. У пункті 1.1. також вказано, що кредит надається не на споживчі цілі. Згідно п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими в кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.4 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - Правила), які розміщені на сайті monetka.ua. Як передбачено пунктом 1.6 договору Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Пункт 2.3.4. закріплює за Позичальником право здійснити оформлення продовження строку надання Кредиту та строку дії Договору, скориставшись одним із варіантів процедури продовження строку надання Кредиту та дії Договору, визначених у Правилах. Пунктом 2.4 визначено, що Позичальник зобов`язаний, зокрема, у встановлений договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування, а також у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження) сплачувати Товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,7% в день від суми Кредиту (згідно Правил), починаючи з першого дня продовження на період строку її дії. При цьому Сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженою умовою даного пункту Договору. Пунктом 3.3 договору визначено, що у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених п. 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожен день користування Кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього Договору. 01.07.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (первісний Кредитор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» (далі по тексту новий Кредитор; Позивач) укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». За п.1.1. Договору відступлення прав вимоги первісний Кредитор відступає (передає), а новий Кредитор приймає (набуває) права грошової вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному Кредитору (т.1; а.с. 48-51). З витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року видно, що позивач отримав право грошової вимоги до боржника [PERSON] за Договором № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року (т. 1; а.с. 52). Згідно з витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua для укладення електронного кредитного договору № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року сторони вчинили наступні дії 10 березня 2021 року: Через мобільний пристрій за номером [NUMBER] [PERSON] заповнив Анкету (заяву), зазначивши на полях Анкети особисті дані для створення особистого кабінету та додав реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів на його ім`я. Анкета (заява) була заповнена ним о 20:42:26 год.; о 20:42:26 год. - автоматична перевірка по заяві; перевірка позичальника за даними БКІ; скорингова перевірка позичальника; о 20:49:33 год. - створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті Позичальника. О 20:49:33 год. Позичальнику відправлено SMS повідомлення на мобільний номер [NUMBER] (який вказував Відповідач при реєстрації) про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; о 20:49:47 год. Позичальником підписано одноразовим ідентифікатором 844636 та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). О 20.49:47 год. друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника для завантаження. Кредитні кошти перераховано на картку Позичальника о 20:49:57 год. ( а.с. 26; 29-30). В матеріалах справи знаходиться звіт Українського Бюро Кредитних Історій (УБКІ) з якого вбачається, що 10.03.2021 р. макрофінансова організація (MFO) проводила перевірку [PERSON] (т. 1; а.с. 125; 125-220). Відповідно до копії довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс» № 68724 від 28 лютого 2023 року, СМС-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 844636» було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 10.03.2021 року о 20:49:33 год. ( а.с. 27). В матеріалах справи знаходиться копія чека про перерахування Товариством коштів за договором 210310-10208-6 від 10.03.2021року на умовах фінансового кредиту на картку № [NUMBER] . Фінансова операція проведена 10.03. 2021 р. о 20:49 ( а.с. 24). Із витребуваної судом від АТ КБ «ПриватБанк» інформації стосовно рахунків [PERSON] вбачається, що на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано картку № [NUMBER] ; номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 10.03.2021 р. по 15.03.2021 р. та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] (т. 1; а.с. 45). З виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» відслідковується, що на вказану банківську картку на ім`я [PERSON] 10.03.2021 року о 20:49 надійшли кошти в розмірі 7000,00 грн. (а.с. 46). Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У справі № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (далі - «ЕПОІ») по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису, хоча в Законі України «Про електронну комерцію» так і не називається. Не варто плутати ЕПОІ та електронний цифровий підпис (далі - «ЕЦП»), оскільки ЕПОІ та ЕЦП мають різний принцип дії, тому перевірити наявність саме електронного підпису з одноразовим ідентифікатором за допомогою цього сервісу неможливо. Тому посилання Відповідача на необхідність перевірки електронного підпису, яким він підписав кредитний договір, є некоректними. Клопотання Відповідача про витребування від відповідача оригіналу електронного доказу та про витребування інших доказів не потребує процесуального вирішення, оскільки Позивачем надано такий доказ - CD-диск долучений до матеріалів справи (т. 1; а.с. 220). Клопотання Відповідача про витребування Виписки з банківського рахунку щодо фактичного перерахунку йому грошових коштів від кредитора також не потребує процесуального вирішення, оскільки таку інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» суд отримав за клопотанням Позивача, яке надійшло раніше клопотання Відповідача (т. 2; а.с. 45-47). З письмових доказів та з CD-диску вбачається, що комбінація цифр, розташованих в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором, який надсилався відповідачу на його номер телефону [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 10.03.2021 року о 20:49:33 год у вигляді СМС-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 844636». (т. 1; а.с. 19; 27) Номер телефону [PERSON] , що зазначений у кредитному договорі № 210310-10208-6 від 10.03.2021 року та фінансовий номер телефону за платіжною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] в період з 10.03.2021 р. по 15.03.2021 р., є ідентичними, а саме, це той самий номер мобільного телефону . [NUMBER] (т. 1; а.с. 19; 45-46). Вказані обставини, з урахуванням вищенаведеної практики Верховного Суду, спростовують доводи відповідача [PERSON] щодо неукладеності кредитного договору, а тому не потребують проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи для встановлення чи підписано договір цифровим підписом, про що просить відповідач. Доводи Відповідача стосовно того, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки відсутні належні докази, які можуть підтвердити заборгованість в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» судом відхиляються, оскільки в матеріалах справи наявні докази в достатній кількості, щоб дійти висновку про наявність заборгованості. При вирішенні спору суд бере до уваги доводи Відповідача стосовно того, що розмір заборгованості Позивачем розрахований невірно. Зокрема, Відповідач заперечує, що ним було пролонговано строк надання кредиту, а також Відповідач вказує, що Позивач неправомірно застосував до даних правовідносин положення ч. 2 ст. 625 ЦК України та нарахував 14 000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року (включно). Разом з тим із погоджених сторонами умов кредитування вбачається, що сума кредиту склала 7000,00 грн. (п. 1.1 договору); проценти за користування кредитом, згідно п. 1.2 договору склали 1,7% за кожен день користування кредитом у межах строку визначеного в п. 1.3 договору (30 днів), тобто 7000, 00 грн. х 0,017 х 30 дн. = 3570, 00 грн. Загальна сума заборгованості на момент закінчення терміну дії договору склала 10 570,00 грн. (7000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту + 3570,00 грн. заборгованості за процентами), що відповідає графіку розрахунків, який згідно п. 1.5 договору є його невід`ємною частиною (т. 1; а.с. 20). Також в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи Відповідача щодо відсутності доказів вчинення ним самим пролонгації Кредитного договору. Посилання позивача у позовній заяві, що відповідачем було пролонговано кредитний договір шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн. і це підтверджується чеком, не відповідають дійсності. Пункт 2.3.4. Кредитного договору вказує, що саме позичальник має право здійснити оформлення продовження строку надання кредиту та строку дії договору, визначених у правилах. У пункті 4.14. внутрішніх правил надання грошових коштів ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» міститься положення про те, що для продовження договору можливо скористатися послугою «за комісію», сплативши комісію, яка відображена у особистому кабінеті; строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Позивач на підтвердження такої пролонгації Кредитного договору надав суду копію чека/квитанції від 12.04.2021 року на суму платежу 250 грн., призначення платежу «оплата пролонгації за комісію за реквізитами карти» (т. 1 а.с. 25). Проте, надана квитанція не може слугувати підтвердженням пролонгації договору оскільки не містить жодних ідентифікуючих даних, щодо особи платника комісії, та не може розглядатись судом як підстава для продовження строку дії договору на період з 09.04.2021 року по 17.04.2021 року, адже не має юридичної сили. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 17.04.2021 року по 05.06.2021 року (включно), що становить 14 000,00 грн., після спливу строку кредитування (09.04.2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО». На користь позивача підлягають стягненню сума фактично отриманих Відповідачем і неповернутих коштів у сумі 7000,00 грн. та обумовлені 30-ти денним строком дії договору 1,7 % за кожен день користування кредитом (за період з 10.03.2021 року по 09.04.2021 року включно) у сумі 3570,00 грн. Також підлягають частковому задоволенню й вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» про стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, зокрема, й витрати з оплати правничої допомоги розподіляються в залежності від результату вирішення спору, у тому числі на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. Позивачем при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (т. 1; а.с. 98). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (лише на 41, 6 %), то з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ріальто» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви необхідно стягнути 1116,54 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то слід врахувати наступне. 02 червня 2022 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та фізичною особою-підприємцем (адвокатом) Руденко К.В. укладено договір про надання юридичних послуг (т. 1; а.с. 72-75; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю - т.1; а.с. 71). На підставі довіреності ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» від 17 червня 2022 року уповноважило адвоката Руденко К. В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, які надані позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому (т. 1; а.с. 69-70). Відповідно до частин 1-3 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП[PERSON] ; акт приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2023 року № 34 до договору № 02/06/2022 Про надання юридичних послуг (т. 1; а.с. 72-75; а.с. 76-77). Тобто, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи в суді першої інстанції склали 9000,00 грн., з яких 8000,00 грн. - за підготовку позовної заяви та клопотання про витребування доказів, що подано разом із позовною заявою; 1000,00 грн. - за складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику. 05.06.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги - в разі повного або часткового задоволення позову, враховуючи, що він є безробітним, зменшити розмір судових витрат на правову допомогу до співмірних з половиною суми прожиткового мінімуму працездатних осіб на місяць (т. 2; а.с. 16-18). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд бере до уваги дане клопотання. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» до 4000 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, та з урахуванням часткового задоволення позову.

Outcome: partial