Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у позовній заяві наводив попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу та вказував, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат пов`язаних з наданням професійної правової допомоги буде надано протягом п`яти днів після винесення судом рішення у справі. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2023р. у даній справі позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. задоволено повністю, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~ Остапенка\~Євгена Михайловича від 31.05.2023 року, який зареєстровано в реєстрі за № 75299. 01.12.2023р. на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] , адвоката Нестерко І.О. про ухвалення додаткового рішення у якій представник позивача, посилаючись на норми ст. 137 ЦПК України просив долучити до матеріалів справи докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також докази на підтвердження розміру таких витрат. Просив стягнути з ТОВ «Авансар» на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. 05.12.2023р. від представника ТОВ «Авансар» до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого представник відповідача вважає заявлену позивачем суму значно завищеною та такою, яка не відповідає складності справи. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача посилається на практику Верховного Суду та вказує, що у разі відсутності у тексті договору умов щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю чи частково. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв, їхньої реальності та розумності їхнього розміру. Враховуючи, що вказана справа незначної складності, представник відповідача вважає неспівмірними та нерозумними судові витрати у суді першої інстанції у розмірі 10\~000 грн та такими, що були фактичними та неминучими. На думку представника відповідача, предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. У своїх додаткових поясненнях, які отримані судом 11.12.2023р., представник позивача, адвокат Нестерко І.О., зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у поставі від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вказувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак доводи відповідача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу є недоведеними та не містять жодних підстав для відмови у задоволенні клопотання чи зменшення заявлених витрат. У судове засідання з розгляду вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення позивач, її представник, а також представник відповідача не прибули. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, надали свої письмові пояснення та докази, тобто реалізували свої права, отже суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Види судових витрат, порядок їхньої оплати, розподілу, зменшення розміру тощо встановлено главою 8 ЦПК України. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано договір про надання професійної правничої допомоги від 12.09.2023р. з додатком №1 до договору; акт здачі-приймання наданих послуг від 28.11.2023р., квитанція до прибуткового касового ордеру №12 від 28.12.2023рр. про сплату коштів за правову допомогу, адвокатський запит №52 від 18.09.2023р., заява про забезпечення позову від 19.09.2023р. Відповідно до п. 4.2 договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. П.3 та в п. 5 Додатку №1 до договору про надання правової допомоги сторони домовились, що одна година роботи адвоката складає 2000.00 грн. Вказаний розмір погодинної оплати роботи адвоката відповідачем не заперечувався. Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг адвокатом Нестерко І.О. надано наступну правничу допомогу: 1. Підготовка та подання адвокатського запиту до приватного виконавця, отримання відповіді. Визначена тривалість 1 год., вартість 2000 грн. Суд погоджується із обґрунтованістю вказаних дій, адже із матеріалів справи вбачається, що копія виконавчого напису нотаріуса позивачу не направлялася, остання про його існування дізналася із повідомлення приватного виконавця, жодних доказів зворотного відповідачем надано не було. За таких обставин отримання копії такого напису є необхідним для належного його оскарження. 2. Підготовка та подання заяви про забезпечення позову. Визначена тривалість 1 год., вартість 2000 грн. З матеріалів справи вбачається, що на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження, в рамках якого приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Таким чином вказані дії представника позивача є обґрунтованими. 3. Вивчення матеріалів справи, збирання доказів, підготовка та подання позовної заяви. Визначена тривалість 2.5 год., вартість 5000 грн. Витрачений адвокатом час на дану послугу, суд вважає обґрунтованим, тому вказана вартість роботи адвоката є співмірною. 4. Підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Визначена тривалість 0.5 год., вартість 1000 грн. Послуги адвоката щодо підготовки та подання заяви про ухвалення додаткового рішення та заявлений ним час на підготовку, є обґрунтованими та співмірними з наданим адвокатом обсягом роботи, тому підлягають задоволенню. Таким чином, адвокатом Нестерко І.О. підтверджено надання правової допомоги [PERSON] тривалістю 5 годин, вартість яких складає 10\~000.00 грн. Суд при цьому зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом\~у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження№ 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Крім того, суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Разом із тим жодних доказів чи належних обґрунтувань не співмірності заявлених витрат відповідачем наведено не було, посилання лише на те, що вказана справа є малозначною та наявна стала судова практика щодо розгляду даної категорії спорів не може бути підставою для відмови у задоволенні вказаної заяви виходячи із обставин справи, поведінки відповідача, необхідності позивачу вживати дії з отримання виконавчого напису чи вжиття заходів забезпечення позову. Судом в свою чергу встановлено наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу, перевірений розрахунок таких витрат, який відповідає критерію реальності таких витрат їх дійсності, необхідності та розумності. З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих позивачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд приходить до висновку про задоволення вимоги адвоката Нестерко І.О. та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Outcome: approved