Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

19 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій, посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 90448 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості у розмірі 60 496 гривень та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 288 гривень 32 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Славутицький відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №68171447 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 60 496 гривень на підставі виконавчого напису №90448, виданого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. У вказаному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості з позивача було здійснено за кредитним договором №365000 від 25.01.2018, укладеним з ТОВ «Веллфін». Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.01.2018 по 01.03.2021. Сума заборгованості становить 59 696,00 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 57 696 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 800,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 60 496,00 гривень. Нотаріус вчинив виконавчий напис від 05.04.2023 всупереч вимогам статті 88 Закону «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, тобто відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису за стягненням боргу поза межами встановленого законодавством трирічного строку позовної давності, який закінчився 09.02.2021, так як договір №365000 від 25.01.2018 укладався строком на 15 днів до 15.02.2018, а строк позовної давності, визначений у договорі - 3 роки. Тому позивач не погоджується із сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса тому, що така сума не має ознак безспірності. Законодавством передбачено право боржника оспорювати спірний виконавчий напис у судовому порядку як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав правомірності вимог стягувача. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримував від відповідача, внаслідок чого позивач був позбавлений права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №365000 від 25.01.2018 не було посвідчено нотаріально (у виконавчому написі відсутні дані про посвідчення кредитного договору нотаріусом), тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно з п.92-95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Ухвалою судді від 20 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 листопада 2023 року. Ухвалою судді від 20 жовтня 2023 року зупинене стягнення у виконавчому провадженні №68171447, відкритому головним державним виконавцем Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєвим А.С. на підставі виконавчого напису №90448 від 05 квітня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в сумі 60 496 гривень. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкладено судовий розгляд справи на 05 грудня 2023 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. У матеріалах справи знаходиться клопотання позивача, подане через систему «Електронний суд», у якому він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» повторно свого представника в призначене судове засідання не направило, про дату, час і місце судового засідання повідомлене належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення уповноваженому представнику відповідача за довіреністю. Про причини неявки його представника суду не повідомило. Клопотання про відкладення розгляду справи та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходили. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. Третя особа Славутицький відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, пояснень по суті позову не подав. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна в судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 05 грудня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 25 січня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», позикодавець, та [PERSON] , позичальник, уклали договір позики №365000, за умовами якого позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 2 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору (а.с. 10-19) Пунктом 1.2. договору передбачено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з пунктом 1.3. строк позики за цим договором складає 15 днів , позика має бути повернута згідно з Графіком розрахунків (додаток до договору) до 09.02.2018. Пунктом 5.1 договору передбачено, що строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 50,00 гривень за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору (п.1.5.1), при цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Згідно з пунктом 1.5.2 договору, у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3. договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника, шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до пункту 1.7 договору деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до пункту 1.5.1 договору зазначена у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Як видно із Графіка розрахунків до договору позики №365000 від 25.01.2018, який містить розрахунок заборгованості та термін сплати позики, сума по договору - 2 000 гривень; дата погашення - 09.02.2018; сума до сплати процентів - 582 гривні; разом до сплати - 2 582 гривні (а.с.19). Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за №90448, вчиненим 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором №365000 від 25 січня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», код ЄДРПОУ 39952398, заборгованість за кредитним договором №365000 від 25.01.2018. Строк платежу за кредитним договором №365000 від 25.01.2018 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 січня 2018 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 59 696,00 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 57 696,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 800,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 60 496,00 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 05 квітня 2021 року (а. с. 9). 14 січня 2022 року головний державний виконавець Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєв А.С. на підставі виконавчого напису №90448 від 05.04.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., відкрив виконавче провадження №68171447 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в сумі 59 696 гривень та за вчинення виконавчого напису в сумі 800 гривень, всього на загальну суму 60 496 гривень (а.с.39). Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом частини 2 вказаної статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Як убачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] стягнення заборгованості проводиться за період з 25 січня 2018 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 59 696,00 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 000,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 57 696,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 800,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 60 496,00 гривень В обґрунтування позову позивач послався на те, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не була встановлена обов`язкова умова для вчинення виконавчого напису - наявність безспірності заборгованості; стягувачем не було направлено обов`язкової письмової вимоги боржнику про усунення порушень; виконавчий напис вчинено з порушенням встановлених законодавством строків позовної давності та на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. Виходячи з викладених вище норм законодавства, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є: отримання ним документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором та підтверджують безспірність вимоги; заявлення вимоги про стягнення боргу в межах строку позовної давності. При цьому, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Виходячи з викладених обставин, позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає безспірність заборгованості. Матеріали справи не містять первинних документів на підтвердження розміру заборгованості позивача за кредитним договором №365000 від 25.01.2018, укладеним з ТОВ «Веллфін», який став підставою для вчинення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області спірного виконавчого напису. Враховуючи порядок та розміри нарахування процентів за користування позикою, передбачені пунктами 1.3, 1.5 договору позики № 365000 від 25.01.2018, при відсутності первинних документів та належного розрахунку нарахування процентів за користування позикою, виникає обґрунтований сумнів щодо вказаного в оспорюваному виконавчому написі розміру простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 57 696,00 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості в розмірі 59 696,00 гривень, нарахована за період з 25 січня 2018 року по 01 березня 2020 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у виконавчому написі від 15 квітня 2021 року №90448послалася на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який на момент його вчинення був нечинним. У той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Ураховуючи, що в судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Договір № 365000 від 25.11.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та [PERSON] у електронній формі, шляхом накладення електронного підпису, не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інші доводи позивача, наведені у позовній заяві, не впливають на висновки суду. Враховуючи викладене, виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., зареєстрований в реєстрі за №90448 від 05 квітня 2023 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості у розмірі 59 696,00 гривень та за вчинення виконавчого напису 800,00 гривень, всього на суму 60 496,00 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 858,88 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 429,44 гривень, всього 1 288,32 гривень (а.с. 2,28). Вказана сума судового зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.1,27). Відтак, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 288,32 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved