Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право на приватизацію жилої площі гуртожитку-квартири за [ADDRESS] шляхом зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію жилої площі гуртожитку- квартири за [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивач постійно проживає у кв. [ADDRESS] з 2007 року, зареєстрував своє місце проживання лише 20.04.2016 року. До квартири був заселений на підставі ордеру № 26/11/07-01 серії «АРМА». 30.12.2020 року позивач звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію жилого приміщення, ізольованої квартири [ADDRESS] . 21.01.2021р. отримав письмову відмову у приватизації. 10.03.2021 року повторно з частковим врахуванням недолікв звернувся до органу приватизації, та також отримав відмову. [PERSON] , який зареєстрований у даному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брав, житлові чеки не використовував. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року здійснено перехід до розгляду справи за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання вимогу позову підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету народних депутатів Київської міської ради від 15.02.1982 року № 259 «Про дозвіл Виробничому об`єднанню «Київпромарматура» на тимчасове використання під гуртожиток житлової площі будинку [ADDRESS] » дозволено, як вийняток виробничому об`єднанню «Київпромарматура» тимчасово використати до 1986 року тринадцять однакімнатних квартир з [ADDRESS] під гуртожиток для поселення спеціалістів Міністерства хімічно і нафтового машинобудування, які прибувають до міста Києва у відрядження для виконання робіт по реконструкції, переобладнанню та випуску спеціальної арматури. Після ліквідації гуртожитку в квартирах [ADDRESS] вказані квартири відремонтувати та заселити їх згідно з Положенням про порядок надання жилої площі в Українській РСР. Як вбачається із матеріалів справи, 01.12.2014 року [PERSON] , який працює у ЗАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» видано ордер серії АРМА № 26/11/07-1 на право зайняття жилої площі, а саме кімнати [ADDRESS] (а.с. 9). 26.11.2007 року [PERSON] разом із головою правління ЗАТ «Холдингова компанія «Арма», яке є правонаступником Виробничого об`єднання «Київпромарматура» та генеральним директором ЗАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» склали Акт про встановлення технічного стану житлового приміщення та приймання передачі житлового приміщення від 26.11.2007 року № 26/11/07-1, відповідно до якого наймодавець передав, а позивач прийняв жилу площу у гуртожитку - ізольовану квартиру за [ADDRESS] , що є частиною житлового будинку державного житлового фонду (а.с. 10-11). 25.08.2008 року між ЗАТ «Холдингова компанія «Арма» (Принципал) та ЗАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» (Агент) було укладено Агентський договір № 08/08/25, відповідно до якого принципал надає агенту повноваження, а агент зобов`язується за винагороду від імені та за рахунок принципала укладати договори стосовно управління та експлуатації квартир [ADDRESS] , а також здійснювати інші дії, передбачені умовами цього договору (а.с. 14-18). У подальшому, як вбачається встановлено судом, Господарський суд м. Києва ухвалив ліквідувати банкрута - ПАТ «Холдингова компанія «Арма», як юридичну особу у зв`язку з банкрутством. У зв`язку з чим арбітражним керуючим Бриньком А.В. оригінал зазначеного вище ордеру, виданого на ім`я позивача було направлено до ПАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуро будування», як управителя гуртожитку (а.с. 13). Як вбачається із матеріалів справи, жилий будинок [ADDRESS] переданий до сфери управління Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» в статусі житлового будинку. Із матеріалів справи вбачається, що позивач з 20.04.2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до Акту про фактичне місце проживання від 19.08.2021 року [PERSON] , постійно проживають у кв. [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно довідки від 10.08.2021 року №143-КБ, [PERSON] на пісдтаві спільного рішення адіміністрації профспілкового комітету і Наглядової Ради ЗАТ «Холдингова компанія «Арма» від 26.11.2006 року з гурдня 2007 року проживав на житловій площі гуртожитку в квартирі [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно довідок наданий до матеріалів позовної заяви, [PERSON] участі у приватизації житла не приймав, право на приватизацію державного житла не використав (а.с. 37, 38,39). 30.12.2020 року [PERSON] звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію жилого приміщення в ізольованій квартирі [ADDRESS] , однак 21.01.2021 року отримав письмову відмову з підстав того, що приватизація жилого приміщення в гуртожитку - ізольованої квартири суперечить чинному законодавству; інформація про розміщення гуртожитку у будинку [ADDRESS] до Святошинської районної в м. Києві державної адмінстрації не надходило; відсутня інформація, що квартира [ADDRESS] передана до комунальної власності територіальної громади м.Києва (а.с. 42-43). 10.03.2021 року [PERSON] повторно звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію жилого приміщення в ізольованій квартирі [ADDRESS] , однак 25.03.2021 року отримав письмову відмову з підстав того, що приватизація жилого приміщення в гуртожитку - ізольованої квартири суперечить чинному законодавству; станом на 24.03.2021 інформація про розміщення гуртожитку у будинку [ADDRESS] до Святошинської районної в м. Києві державної адмінстрації не надходило; відсутня інформація, що квартира [ADDRESS] передана до комунальної власності територіальної громади м.Києва; ордер № 07/10/08 серії «АРМА» виданий ЗАТ «Холдингова компанія «АРМА» на право зайняття кімнати № 229 розміром 26,0 кв.м у гуртожитку в [ADDRESS] , що не відповідає фактичному статусу зайнятої житлової площі; відсутні довідки про час та місце реєстрації [PERSON] в період з 01.01.1993 року по 23.12.1999 року (а.с.65-68). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України(пункт 1 статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Частиною третьої статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Частиною третьої статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. З метою реалізації конституційного права громадян мешканців гуртожитків на житло, тобто для набуття такими громадянами власного помешкання, Верховною Радою України 04 вересня 2008 року було прийнято Закон України № 500VІ Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, який набрав чинності з 01 січня 2009 року. Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності … (ч. 3 ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків ). Порядок передачі житлових приміщень у власність громадян визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396. Відповідно до п.14 вказаного положення передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). При цьому орган місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" має прийняти рішення щодо залишення цілісного майнового комплексу (будівлі, будинку) у статусі "гуртожиток" та дозволити приватизацію його жилих та нежилих приміщень. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 15.02.1982 № 259 «Про дозвіл виробничому об`єднанню «Київпромарматура» на тимчасове використання під гуртожиток житлової площі будинку [ADDRESS] » дозволено, як вийняток. Виробничому об`єднанню «Київпромарматура» тимчасово використати до 1986 року тринадцять однокімнатних квартир з [ADDRESS] , під гуртожиток для поселення спеціалістів Міністерства хімічного і нафтового машинобудування, які прибувають до м. Києва у відрядження для виконання робіт по реконструкції, переобладнанню та випуску спеціальної арматури. Позивачу також листом було відмовлено та роз`яснено, що питання приватизації квартири [ADDRESS] буде розглянуто органом приватизації державного житлового фонду Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації після прийняття відповідних рішень КМР, упорядкування документів відповідно до статусу жилого приміщення та подання їх відповідно до чинного законодавства України. Суд звертає увагу на те, що після зміни назви юридичної особи дію ордера подовжено до 17.09.2016, про що у ньому міститься відмітка, що виключає право вимоги у позивача на приватизацію вказаного приміщення, оскільки відомостей про продовженні дії ордера матеріали справи не містять . Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що така квартира передана Святошинській РДА, та відповідно у останньої відсутні повноваження на розпорядження нею та передачу її у власність позивачу, який не набував підстав на її заселення як квартири, а отримав лише ордер на поселення до житлової площі, що тимчасово використовувалася під гуртожиток до 17.09.2016. Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Пунктом шостим статті 11 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" розтлумачено значення терміну "жилі приміщення у гуртожитку" - це жилі кімнати, жилі блоки чи жилі секції. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Стаття 18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначає повноваження органів місцевого самоврядування щодо приватизації житла у гуртожитках, зокрема, прийняття рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу "гуртожиток" і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках на правових підставах і тривалий час (не менше п`яти років). Отже, чинним законодавством України визначено правові основи приватизації державного житлового фонду та регулює особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках після передачі таких гуртожитків у комунальну власність. Однак, зайняте позивачем житлове приміщення ні коли немало офіційного статусу гуртожитку, не було зареєстроване як гуртожиток, а відповідно на таке приміщення не поширюється закон "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". Враховуючи зазначене, спочатку має бути прийнято рішення про реєстрацію спірної квартири, в якості гуртожитку в установленому законом порядку, про її передачу Святошинській РДА в місті Києві, а лише потім у відповідача виникне право на розпорядження такою квартирою. Отже, спочатку позивач має захистити свої права шляхом спонукання органів місцевої влади до прийняття відповідних рішень з метою набуття статусу спірним приміщенням, а також його переходу у володіння Святошинської РДА в місті Києві від підприємства, якому вказані приміщення належали після їх побудови, а вже потім ставити питання перед відповідачем, щодо розпорядження таким приміщенням та надання права на його приватизацію. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що оскільки згідно ордеру № 26/11/07-1 серії "АРМА", виданому ЗАТ "Холдингова компанія "АРМА" позивачу надано право на зайняття кімнати № 229 розміром 26,0 кв.м. у гуртожитку по [ADDRESS] , однак на даний час інформація про розміщення гуртожитку у будинку [ADDRESS] відсутня, тому підстав для приватизації даної кімнати відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009р. № 396 немає, при цьому жилий будинок [ADDRESS] переданий до сфери управління Святошинської районної в м. Києві державної адіміністрації розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010р. № 1112, а тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання органу приватизації провести приватизацію вчинити певні дії не підлягають задоволенню. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК, оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed