Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Перемот О.Г. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на день відкриття спадщини [INFO] , а також встановити факт неприйняття [PERSON] спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з фактичним не проживанням за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] на момент відкриття спадщини. Заявлені вимоги обґрунтував наступним. [PERSON] 06.11.1996 уклав шлюб з [PERSON] . Вони мають доньку [PERSON] , яка надалі уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище чоловіка « [PERSON] ». Проживали вони всі разом, в тому числі і [PERSON] , спочатку в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , яку приватизували 23.11.1998. Надалі, 19.06.2002 [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Так, з 2002 року [PERSON] , а з 2005 року [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] з 1997 і до дня смерті разом з сином [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на різне місце реєстрації вони всі фактично проживали в квартирі [ADDRESS] була перетворена ними на підсобне приміщення, де складовані речі. В ній відключено газопостачання, опалення та електроенергія. [PERSON] проживав разом з ними до моменту досягнення ним повноліття, після чого постійно перебуває на заробітках за межами України. Надалі, [INFO] [PERSON] померла. На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом з [PERSON] , померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] , яка і є місцем відкриття спадщини. Звернувшись до нотаріуса, з метою прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] отримали роз`яснення про те, що у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку на подання заяви прро прийняття спадщини, та відсутністю документального підтвердження їх постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, прийняти спадщину вони не можуть. З огляду на викладене їх представник звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак їх представник адвокат Перемот О.Г. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу слухати без її та позивачів участі. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його участі не подав. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] 06.11.1996 уклав шлюб з [PERSON] , про що відділом РАГС м.Знам`янки Кіровоградської області складено актовий запис №168. Після реєстрації шлюбу [PERSON] набула прізвище чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] народилася [INFO] , про що відділом РАГС м.Знам`янка Кіровоградської області 06.11.1996 складено актовий запис №250. ЇЇ батьками є батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23.11.1998 №3926, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 19.06.2002 придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О. 19.06.2002 та зареєстрованим в реєстрі за №1375. [PERSON] 08.07.2017 уклала шлюб з [PERSON] , про що Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області складено актовий запис №46. Після реєстрації шлюбу [PERSON] набула прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.03.2021 Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено актовий запис №179. З довідки, виданої виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 06.03.2023 №01-40/623/6, вбачається, що станом на 10.03.2021 за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відомості щодо інших зареєстрованих осіб, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб у вищевказаній квартирі, відсутні. При цьому, з довідки, виданої виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 15.03.2023 №01-40/695/6, вбачається, що станом на 10.03.2021 за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [PERSON] та [PERSON] . Відомості щодо інших зареєстрованих осіб, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб у вищевказаній квартирі, відсутні. Згідно з довідкою голови ОСББ «Радужне» від 27.03.2023, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка з 2007 року по день смерті [INFO] проживала за вищевказаною адресою. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , не придатна для проживання, оскільки з 2010 року в ній відключені газ, вода та відсутнє опалення. Вищевказане підтверджується актом голови ОСББ «Радужне». При зверненні позивачів до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М, листом від 13.03.2023 №106/01-16 їм роз`яснено, що заяву про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України строк до нотаріальної контори вони не подали, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем постійно не проживали, а тому вони вважаються спадкоємцями, які спадщину не прийняли. Крім того, запропоновано звернутися до суду для вирішення питання стосовно додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,\~1231 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до з ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п.3.21, 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п.3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 зазначеного Закону визначено поняття місця проживання та місця перебування, а саме місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною 9 ст.6 зазначеного Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем реєстрації спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом, на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 2007 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком та донькою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачі на час відкриття спадщини постійно проживала разом із [PERSON] , зазначений факт постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даного факту необхідно позивачам для реалізації їх права на оформлення спадкового майна, суд вважає що вимог позивачів у цій частині обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачів про встановлення факту неприйняття [PERSON] спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, з довідки голови ОСББ «Радужне» від 27.03.2023 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за вищевказаною адресою не проживав, оскільки працює за кордоном. З наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації від 19.05.2023 №91-23520/18/23, вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за місцем своєї реєстрації не проживав, оскільки 11.03.2020 виїхав за межі країни та лише 12.03.2021 в`їхав на територію України. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Частиною 1 ст.1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою. Отже, реалізація права на спадщину позивачів за законом, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою:\~[ADDRESS] на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для позивачів. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом достовірно\~встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~не проживав\~разом із\~спадкодавцем\~ [PERSON] ,\~померлою [INFO] ,\~за адресою:\~[ADDRESS] ,\~з 2007 року, тобто задовго до її смерті. Таким чином, державна реєстрація [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами. Даного висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19). У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Враховуючи те, що на момент відкриття спадщини, тобто 10.03.2021, [PERSON] фактично не проживав за адресою реєстрації, оскільки протягом багатьох років проживає за кордоном, суд, з`ясувавши мету встановлення факту неприйняття спадщини [PERSON] , яка полягає в захисті спадкових прав позивачів, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved