Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково нікчемним. В обґрунтування вимог зазначає, що 01.10.2019 між нею, АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Нью Файненс Сервіс" був укладений договір кредиту та страхування №Z02.00201.005760709. Додатком № 1 до Договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому передбачений розділ "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору". Пунктом 2 вказаного розділу передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80 % щомісячно від початкової вартості кредиту. Крім того, пунктом 5 Паспорту споживчого кредиту регламентований порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення. У пункті 5 Паспорту споживчого кредиту міститься графа за № 7.4 "Плата за обслуговування кредитної заборгованості", в якій вказано плату в розмірі 46165,35 грн. Аналіз вказаних умов Договору дає підстави вважати, що "Інші послуги банку", зазначені в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту в розмірі 46165,35 грн. є тотожними "Платі за обслуговування кредитної заборгованості" і це суперечить ст. 11, 18 Закону України "Про споживче кредитування", адже раз на місяць подібну інформацію мають надавати безоплатно і продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.07.2023 справу призначено до судового розгляду за прасилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача адвокат Пащук Т.С. подав заяву, згідно якої просить розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги повністю підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзиву чи заперечень не надійшло. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 01.10.2019 між [PERSON] , АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Нью Файненс Сервіс" був укладений договір кредиту та страхування № Z02.00201.005760709. За змістом п.п. 1.1 - 1.5 Договору Банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту - 87934 грн., процентна ставка 10% змінювана, строк кредиту - 30 місяців. Відповідно п. 1.6 Договору дата повернення кредиту - 01.04.2022. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок, відкритий у Банку відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в Паспорті споживчого кредиту, згідно додатку № 1 до Договору. Згідно п. 1.7 Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 87934 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ "Ідея Банк". Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 12454,17 грн, згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 Договору. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі-ДКБОФО), за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до Договору як "Плата за обслуговування кредитної заборгованості". Додатком № 1 до Договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому передбачений розділ "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору". Пунктом 2 вказаного розділу передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80 щомісячно від початкової суми кредиту Пунктом 5 Паспорту споживчого кредиту регламентований порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення. У пункті 5 Паспорту споживчого кредиту міститься графа за № 7.4 "Інші послуги банку", в якій вказано щомісячну плату в розмірі від 263,80 грн до 2813,89 грн протягом 30 місяців строку кредитного договору, загалом в розмірі 46165,35 грн (а.с. 10-30). Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості [PERSON] боргу за договором № Z02.00201.005760709 від 01.10.2019, загальний розмір заборгованості станом на 28.11.2023 складає 136265,35 грн., з яких прострочений основний борг 65086,26 грн., строкові проценти 481,46 грн., прострочені проценти 20575,29 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту становить 50122,34 грн., тобто остання складає 36,8% від загальної суми боргу (а.с. 51-52). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк аб інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьо повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороної (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 містяться висновки, згідно яких «споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до Договору як "Плата за обслуговування кредиту". ДКБФО міститься на офіційному веб-сайті відповідача. Пунктом 9.2 ДКБФО зазначені послуги Банку, що підпадають під визначення "плати за обслуговування кредитної заборгованості": надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення зтз-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Стаття 215 ЦПК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Оспорюваним пунктом 1.5 кредитного договору позивачці фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Пунктом 2 розділу "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору" Паспорту споживчого кредиту, передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80 % щомісячно від початкової вартості кредиту. У пункті 5 Паспорту споживчого кредиту міститься графа за № 7.4 "Плата за обслуговування кредитної заборгованості", в якій вказано плату в загальному розмірі 46165,35 грн. Встановлено, що "Інші послуги банку", зазначені в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту в розмірі 46165,35 грн. є тотожними "Платі за обслуговування кредитної заборгованості" Оскільки позивачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно і заборгованість в цій частині складає аж 36,8% від загальної суми боргу, то вищезазначені положення кредитного договору №Z02.00201.005760709 від 01.10.2019, укладеного між сторонами щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, несправедливими і не спричиняють наслідків, окрім тих, що пов`язані з недійсністю. Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), та від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Позивачем заявлені вимоги за наслідками недійсності нікчемного пункту правочину. За таких обставин, суд робить висновок про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved