Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 20.07.1996 Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття взаємної поваги, любові, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого збереження шлюбу та спільне проживання стало неможливим і суперечить їх інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 13.11.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 13.12.2023. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати залишає за собою. Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 20.07.1996 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Михайлівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 2, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся у жовтні 2023, відповідач позов визнає, будь-яких інших заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). На підставі поданої позивачем заяви суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved