Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

06.11.2023 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій, з посиланням на ст. 202, 204, 205 СК України, стягнути аліменти на утримання батька. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 02.07.1977 року, між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів укладення шлюбу було складено запис №464. Від даного шлюбу позивач та його дружина мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мешкає разом із дружиною, [PERSON] , яка досягла пенсійного віку та не працює. З 2008 року позивач не працює, є пенсіонером та наразі отримує пенсію у розмірі 9187 грн. За наслідком повторного огляду 25.12.2012 року Спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено безстроково другу групу інвалідності через загальне захворювання. Однак як вказує позивач, для задоволення базових особистих потреб, не враховуючи транспортні витрати та витрати на лікування, йому необхідно щомісяця в середньому близько 12000 гривень, з яких: 2000 грн. на сплату комунальних послуг, 5000 грн. на харчування, 1500грн. на одяг та взуття, 1000 грн. на засоби особистої гігієни та засоби для доглядом за житлом, 2500 грн. на ліки. Також позивач звертає увагу, що будь-якого рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого можливо б було отримувати дохід, позивач не має. З урахуванням того, що позивач не спроможний самостійно нести витрати на своє утримання у повному обсязі, він потребує сторонньої матеріальної допомоги, у зв`язку із чим звернувся до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 23.11.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 13.12.2023 року позивач не з`явився, однак 12.12.2023 року надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання 13.12.2023 року не з`явився, однак 13.12.2023 року звернувся до суду із заявою, відповідно до якої позов визнає частково, та просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 02.07.1977 року, між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів укладення шлюбу було складено запис №464. Від даного шлюбу позивач та його дружина мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач мешкає разом із дружиною, [PERSON] , яка досягла пенсійного віку та не працює. З 2008 року позивач не працює, є пенсіонером та наразі отримує пенсію у розмірі 9187 грн. За наслідком повторного огляду 25.12.2012 року Спеціалізованою кардіологічною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено безстроково другу групу інвалідності через загальне захворювання. Однак позивачу для задоволення базових особистих потреб, не враховуючи транспортні витрати та витрати на лікування необхідно щомісяця в середньому близько 12000 гривень, з яких: 2000 грн. на сплату комунальних послуг, 5000 грн. на харчування, 1500грн. на одяг та взуття, 1000 грн. на засоби особистої гігієни та засоби для доглядом за житлом, 2500 грн. на ліки. З урахуванням того, що позивачу недостатньо отримуваних виплат для покриття базових потреб, враховуючи непрацездатність дружини позивача та самого позивача, відсутність інших рідних, які б могли надати позивачу утримання, з огляду на працездатність відповідача, наявність у нього можливості надати позивачу матеріальну допомогу, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досяг пенсійного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Приймаючи до уваги заяву відповідача, а саме те, що у позивача [PERSON] крім відповідача [PERSON] відсутні інші рідні працездатні особи, які можуть надавати позивачу матеріальну допомогу, та те, що відповідач не заперечує проти надання такої допомоги, однак його матеріальний стан дозволяє надавати батькові щомісячну допомогу (аліменти) у розмірі 1500 гривень, та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який не працює, не отримує дохід, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, щодо стягнення аліментів на утримання батька у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень на місяць, починаючи стягнення з 06.11.2023 року та довічно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: partial