Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення матеріальної шкоди життю та здоров`ю в розмірі 78725,26 грн., заподіяної кримінальним правопорушенням. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що [PERSON] , 15 грудня 2019 року близько 28 години 05 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка отримала тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1636077. 27 листопада 2021 року позивач надіслала на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування витрат на лікування після ДТП, проте станом на дату подання позову лист повернувся. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї додатками направлялась на адресу місцезнаходження юридичної особи, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, однак адресоване відповідачу поштове відправлення повернуто з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України, та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , 15 грудня 2019 року близько 28 години 05 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною дороги вул. Декабристів, 3 зі сторони вул. Вербицького в напрямку вул. Ревуцького у м. Києві, допустив порушення вимог пунктів 18.1 Правил дорожнього руху України. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України, згідно якого - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Декабристів в районі буд. № 3 - не зупинився та допустив виїзд транспортного засобу на пішохідний перехід, не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходились на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переходу та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка отримала тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке виразилось у вигляді закритої травми лівого передпліччя: перелом ліктьового відростку лівої кістки зі зміщенням уламків, садно, гематоми, а також закритої травми лівої гомілки: уламковий перелом епіметадіафіза великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, уламковий перелом проксимального відділу малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, садно. Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісту вироку слідує, що [PERSON] визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення. Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Водночас згідно з частиною другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання страхового випадку була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АО1636077 (забезпечений транспортний засіб «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER] ). Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з статтю 23цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 24.1. статті 24 Закону встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Обґрунтовуючи підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка визначена позивачем у розмірі 78725 грн 26 коп., позивач зазначає, що після отримання тілесних ушкоджень проходила тривалий курс лікування, ід час якого змушена була придбавати ліки, спеціальні конструкції та комплектуючі до них, проходити оплатні дослідження та консультації. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 24116/1429 [PERSON] у період з 15 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року проходила стаціонарне лікування у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. На підтвердження понесених витрат на лікування унаслідок ДТП позивач надала копії таких документів: дублікат квитанції № 0.0.1578210263.1 від 12.01.2020 на суму 13350,00 грн, призначення платежу «імплант для руки»; квитанцію від 18.02.2020 на суму 1290,00 на підтвердження придбання «ходунки складні»; квитанції від 23.03.2020 на суму 241,93 грн - остеогенон 40 блист; квитанцію на суму 96,00 грн; товарний чек № АА-Рз-0000285 від 13.01.2020 на суму 4 314,91 грн та квитанцію на суму 4314,90 грн від 14.01.2020; квитанцію від 12.01.2020 на суму 141,10 грн; товарний чек № 10534445 від 10.01.2020 на суму 2479,11 грн; товарний чек № 10422968 на суму 1686,00 грн; квитанцію від 06.01.2020 на суму 899,00 грн- «бандаж на коленний сустав»; квитанцію від 03.01.2020 на суму 84,00 грн; товарний чек № АА-Рз-0013674 від 30.12.2019 на суму 7118,43 грн та квитанцію; товарний чек № 10422333 від 31.12.2019 на суму 2211,00 грн; товарний чек № 10532551 від 31.12.2019 на суму 3612,61 грн; квитанцію від 30.12.2019 на суму 116,20 грн; квитанцію № 3024 від 23.12.2019 на суму 1422,00 грн; дублікат квитанції від 31.12.2019 на суму 39580,00 грн - «за набір імплантів для остеос просим відд гоміл NX Medical). Оцінивши, вказані документи, порівнявши номенклатуру придбаних медичних препаратів з медичними документами щодо призначеного лікування, враховуючи, що ці витрати понесені у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні, суд вважає, що наданими доказами частково підтверджується понесення позивачем витрат. При визначенні розміру завданої шкоди, суд виходить з того що з квитанції на суму 96,00 від 14.01.2020; квитанції на суму 116.20 від 19.12.2019 неможливо встановити товари, придбані за ними, а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Перевіривши надані докази понесених витрат на лікування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 78 430,08 грн. З урахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн судового збору. Окрім того, позивачем заявив про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 14 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що 29 березня 2021 року між адвокатом Терещенко Людмилою Вячеславівною та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № б/н. Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року сторони погодили гонорар в розмірі 14 000,00 грн, та зазначили, що договір про надання правової допомоги укладено з метою подання правової допомоги в цивільній справи за позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] . Враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з предмету спору, вид провадження, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі сумі 8 000,00 грн відповідатимуть вищенаведеним критеріям та підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial