Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі голови правління Авдєєва С. звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 23.12.2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] , був укладений Договір страхування наземного транспорту №1889/19-Тз/Х/01, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] . 09.07.2020 року в м. Одеса на вул. Мала Арнаутська, 17, відбулось дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Lexus GX460», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДВ водієм автомобіля «Lexus GX460», державний номер [NUMBER] під керувань [PERSON] , що підтверджується довідкою поліції, постановою Київського районного суду м. Одеса по справі №947/22549/20 від 26.08.2020 р. За Звітом №4954 від 20.07.2020 року, наданий ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] становить 223\~928,74 грн. Відповідно до рахунку №СЧ-55606 від 13.07.2020 р. наданого ТОВ «Адіс-Моторс», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки автомобіля «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] , склала 210\~003,97 грн. У зв`язку з викладеним та відповідно до Договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО ТОВ «Адіс-Моторс» кошти в сумі 210\~003,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №40236851 від 03.08.2020 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Оранта», за полісом ЕР/210391219, вказаним полісом передбачено ліміт відповідальності 130\~000,00 грн., франшизу в розмірі 1500,00 грн. ПАТ «СК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128\~500,00 грн. Залишок невідшкодованої суми складає 81\~503,97 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Київського районного суджу м. Одеси від 19 липня 2023 року матеріали вказаної позовної заяви передано до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с. 86) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2023 року, вказана справа надійшла до провадження суді [PERSON] (а.с. 93) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року, відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклик з повідомленням сторін. (а.с. 96) Відповідач повідомлявся належним чином про перебування в провадженні суду даної цивільної справи, шляхом направлення судом ухвали суду про відкриття провадження від 11 жовтня2023 року, яка повернулась на адресу суду 06 грудня 2023 року з поштового відділення, з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~при розгляді справи, ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. 23.12.2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] , був укладений Договір страхування наземного транспорту №1889/19-Тз/Х/01, предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] . (а.с. 5-16) Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Одеса від 26.08.2020 року №947/22549/20, 09.07.2020 року о 14:00 год., в м. Одеса, Мала Арнаутська, біля будинку № 17, водій [PERSON] (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «LEXUS», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції та швидкості для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «CITROEN», номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду. За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.п.12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 29-30) Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 09 липня 2020 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу,, місце події зазначено м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 14. (а.с. 23-24) Суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було складено Акт огляду транспортного засобу №4954 (дефектна відомість). (а.с. 45-64) 20 липня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] , замовник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вих. №4954, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Space Tourer», державний номер [NUMBER] становить 223\~928,74 грн. (а.с. 31-44) Згідно Рахунку ТОВ «Адіс-Моторс» №СЧ-55606 від 13.07.2020 р., вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу, власник [PERSON] , склала 210\~003,97 грн. (а.с. 65-66) 31 липня 2020 року позивачем було складено Страховий акт №006.01919120-1, страхувальником зазначений [PERSON] , договір страхування №1889/19-Тз/Х-01 від 23.12.2019 р., дата страхової події 09.07.2020 р., відповідно до якого вирішено виплатити страхове відшкодування 210 003,97 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів ТОВ «Адіс-Моторс». (а.с. 70-71) Позивачем на виконання вимог укладеного договору було здійснено виплату страхового відшкодування, у розмірі 210\~003,97 грн. на рахунок ТОВ «АДІС-МОТОРС», що підтверджується Платіжним дорученням №40236851 від 03 серпня 2020 року. (а.с. 72). Виконання ремонту підтверджується Актами виконаних робіт №РС-0009854 від 30.09.2020 року на загальну суму 210\~003,97 грн. (а.с. 67-69) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Оранта», за полісом ЕР/210391219, вказаним полісом передбачено ліміт відповідальності 130\~000,00 грн., франшизу в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 73) ПАТ «СК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128\~500,00 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією №42651 від08.09.2020 року. (а.с. 75) Залишок невідшкодованої суми складає 81\~503,97 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті\~1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22\~ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993\~ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті\~990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993\~ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК Українита стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК Українита 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК Українита стаття 27 Закону України "Про страхування". Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Закону № 1961-IVу\~страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог\~Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі\~статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV\~у\~межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача. Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. У п.п. 43, 44 постанови ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) були сформульовані наступні правові висновки щодо змісту норм матеріального права: «згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Обсяг відповідальності відповідача, як страхувальника своєї цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілої внаслідок протиправних під час ДТП дій відповідача особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі суброгації можливе за умови, якщо страхова компанія, яка виконала свій обов`язок перед потерпілою особою, з урахуванням отримання страхового відшкодування в інтересах винної в ДТП особи від його страховика та сплаченої суми франшизи винною особою не одержала повного відшкодування здійсненого нею страхового платежу на підставі договору добровільного страхування на користь потерпілої особи, яку позивач внаслідок цього замінив у спірних правовідносинах. Правові висновки, які були висловлені Великою Палатою Верховного Суду про покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, що має відповідати меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)) Відповідачем не спростовано обов`язку сплатити заявлену у позові суму, оскільки відповідач не спростував того факту, що страховий платіж, який був сплачений ПрАТ «СК «Оранта» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в його інтересах був здійснений не у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Отже, акти виконаних робіт та платіжні доручення підтверджують факт виконання відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, його вартість та оплату за виконані роботи ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ТОВ «АДІС-МОТОРС» коштів в сумі 210\~003,97 грн., та свідчать про те, що виплата страхового відшкодування відповідає умовам договору. У зв`язки з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved