Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач ОСББ « Висота», представник позивача: Міліруд Є.О. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» до компетенції загальних зборів ОСББ «Висота» належить зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» від 10 жовтня 2014 року закріплено рішення про встановлення розміру оплати на утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень (квартир) та нежитлових приміщень у розмірі 2,10 грн. за кв. м від загальної площі житлового приміщення. Протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» від 18 жовтня 2017 року закріплено рішення про встановлення розміру оплати на утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень (квартир) у розмірі 3,50 грн. за кв. м від загальної площі житлового та нежитлового приміщення. Статутом ОСББ «Висота» встановлено зобов`язання співвласника виконувати рішення статутних органів, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні платежі та внески, зокрема, внески з утримання будинку та прибудинкової території. Впродовж тривалого часу відповідачка отримує від ОСББ «Висота» послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але не виконує свої зобов`язання зі сплаті послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01 червня 2017 року по 01 травня 2023 року у розмірі 18 343,65 грн. Також позивачем нараховані три відсотки річних від простроченої суми - 2 084,66 грн та інфляційні витрати - 9 814,44 грн. Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2 684,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2023 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася. Направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власницею квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. р. № 940 від 08.12.2005. 25 вересня 1997 року співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Висота» Протоколом №1 від 24 лютого 2007 року затверджено Статут ОСББ «Висота». Відповідно до п.1.1 Статуту в редакції від 2016 року ОСББ «Висота» створено власниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створення якого затверджено розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року №703. Відповідно до п.2.1 Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Пунктом 3.2 Статуту встановлено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Відповідно до п.3.3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно з п.3.14 Статуту до компетенції правління ОСББ «Висота» належить здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством. Пунктом 5.2 Статуту встановлений перелік зобов`язань співвласників багато квартирного будинку, зокрема, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів ОСББ «Висота» від 10 червня 2014 року було прийнято рішення про встановлення з 01 вересня 2014 року внесків на утримання будинку і прилеглої території в розмірі 2,10 коп. за 1 кв. м загальної площі квартири. 18 жовтня 2017 року протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» затверджено проект рішення щодо переліку та розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території на 2017-2018 роки. Згідно з додатком №1 до вказаного протоколу тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій складає 3,50 гривень за кв. м. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що ОСББ «Висота» були укладені договори з постачальниками відповідних комунальних послуг, зокрема, договір з КП «Водоканал», КП «Харківські теплові мережі». Відповідно до наданого стороною позивача розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] заборгованість за період з 01.06.2017 року по 01.05.2023 рік складає 18 343,65 грн. Отже, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території в будинку, де знаходиться квартира відповідачки, яка є її власністю. Положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до п. 6 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом першим статті сьомої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Відповідно до положень ч.3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а, а також в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц. Статтями 319, 322 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон 2866-ІІІ) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону 2866-ІІІ об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до ст. 10 Закону 2866-ІІІ вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких належить, зокрема, затвердження статуту об`єднання, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно зі ст. 12 Закону 2866-ІІІ управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Відповідно до ст. 15 Закону 2866-ІІІ співвласник зобов`язаний виконувати вимоги статуту об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. Статтею 16 Закону 2866-ІІІ передбачено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Положеннями статті 20 Закону 2866-ІІІ визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Оскільки відповідачка є власником квартири у багатоквартирному будинку, то відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вона є співвласником цього будинку та зобов`язаний оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 ч. 1 ст. 7 цього ж Закону). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язана своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року (в редакції постанови від 24 січня 2006 р. № 45) власник та наймач (орендар) квартири, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З аналізу досліджених судом письмових доказів встановлено, що у відповідачки як власниці квартири у багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , виникли зобов`язання перед ОСББ «Висота» щодо сплати платежів за надані комунальні послуги. При цьому, позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачці послуг з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою, що підтверджено матеріалами справи. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань з приводу сплати щомісячних внесків у неї утворилась заборгованість перед ОСББ «Висота» з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2017 року по 01.05.2023 року у розмірі 18 343,65 грн, що підтверджується наданим розрахунком. Відповідно до ст.10 Закону 2866-ІІІ рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до ст. 13 Закону 2866-ІІІ у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст.17 Закону 2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідачці нарахована сума інфляції за весь час прострочення у розмірі 9 814,44 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 084,66 грн. На підставі викладеного, беручи до уваги, що зобов`язання відповідачкою не виконується належним чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ОСББ « Висота» в особі голови правління Кутоманова А.В. та адвокатом Міліруд Є.О., 21.02.2022 було укладено Адвокатську угоду № 222012 про надання правничої допомоги. До позову додано копію Додаткової угоди № 1 від 14.04.2023 року до адвокатської угоди про надання правничої допомоги № 222012 від 21.02.2022 року, копію Акту від 15.11.2023 року наданих послуг до додаткової угоди № 1 від 14.04.2023 року. Також до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 92 від 14.04.2023, згідно якого від імені ОСББ « Висота» на рахунок отримувача Міліруд Є.О. була проведена оплата на суму 10 000,00 грн, призначення платежу: аванс за адвокатські послуги, згідно додаткової угоди № 1 до адвокатської угоди № 222012 від 21.02.2022 року. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ОСББ « Висота» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є спів мірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Outcome: partial