Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач пред`явив позов до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Комісією з питань захисту прав дитини Рокитнівської селищної ради 14 червня 2023 року (протокол № 4) було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків: покинула своїх неповнолітніх дітей на старшого сина і протягом п`яти років ніяким чином не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально та морально не підтримує їх, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не приймає участі у вихованні, не спілкується з ними, замість виховання своїх дітей проводить час в сумнівних компаніях. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засіданні повторно не з`явилася, правом на подачу відзиву не скористалася, про причини неявки суд не повідомила. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що спірні відносини виникли з приводу невиконання матір`ю дітей своїх батьківських обов`язків, зокрема, щодо виховання та утримання дітей. Вказані відносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки батьків грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку визначеному ст. 122 та ст. 125 Кодексу. Свідоцтвом про народження дітей підтверджується, що матір`ю дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , яка є відповідачем у справі, батьком вказано [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 16). Суд не приймає до уваги довідку про склад сім`ї, оскільки у ній зазначено, що [PERSON] проживає разом з дітьми за адресою [ADDRESS] (а.с.15), проте фактично залишила дітей. Актом обстеження умов за місцем фактичного проживання від 24 квітня 2023 року встановлено, що умови проживання матері [PERSON] , не задовільні, в будинку брудно, вологе повітря, речі розкидані, пляшки від спиртних напоїв, для дітей не створено умов. (а.с.19) Відповідно до наданої по місцю проживання характеристики, відповідач зарекомендувала себе негативно, вживає спиртні напої, не веде здоровий спосіб життя. (а.с. 17). Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо підтвердили, що в сім`ї було п`ятеро дітей. Мама зловживала алкогольними напоями, не ночувала дома, а після смерті батька - залишила дітей, яким став опікуватися [PERSON] . Упродовж трьох років він фактично опікувався дітьми, так як був старший, забезпечував харчуванням, одягом, займався уроками. На час звернення до суду з позовом, молодший брат - [PERSON] став повнолітнім та допомагає йому утримувати менших сестер. Обоє заперечили, що будь-хто вчиняє перешкоди у спілкуванні відповідачці з її дітьми. Стверджують, що мати знає про розгляд позову, однак не бажає змінити свою поведінку, оскільки дочки її не цікавлять. На підставі наказу ССД Рокитнівської селищної ради № 28 від 22 червня 2023 року дітей взято на облік, як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків (а.с. 33). Згідно висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради № 187 від 23.06.2023, орган опіки і піклування, виходячи виключно з інтересів дітей, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей (а.с.35-38). Такий висновок відповідає встановленим судом обставинам. Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 3 ст. 11, ч. 1ст.\~12 Закону\~України\~«Про\~охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК\~України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164\~СК\~України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Крім того, відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про те, що відносно неї вирішується питання щодо позбавлення її батьківських прав відносно дочок, не проявила найменшого інтересу та не з`явилася у жодне із чотирьох судових засідань для того, щоб висловити свою думку чи переконати суд у своєму бажанні змінити свою поведінку відносно дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання, що у даному спорі, виходячи із встановлених судом обставин та з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задволення. Оскільки, відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє особу, позбавлену батьківських прав від обов`язку щодо утримання дитини, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Така вимога є похідною від первинної. На підставі положень ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як позовні вимоги підлягають до задоволення, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір.

Outcome: approved