Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

21 серпня 2023 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів (аліментів) на своє утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. В обґрунтування позову зазначив, що потребує матеріальної допомоги, оскільки є непрацездатною особою та отримує пенсію за віком, яка є єдиним видом доходу. З грудня 2014 року знаходиться на диспансерному обліку в КП «Кременчуцький обласний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради». Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька - [PERSON] у розмірі частки 1/4 від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви і довічно. Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання. Ухвалою судді від 29 листопада 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не прибув, позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку та шляхом опублікування оголошення про виклик, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] . Позивач є непрацездатною особою, має статус пенсіонера та отримує пенсію. Згідно довідки КП «Кременчуцький обласний онколологічний диспансер Полтавської обласної ради» №115 від 21.03.2023 року [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку з 02.12.2014 року. Із наданих позивачем довідки Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ України вбачається, що розмір пенсії [PERSON] за період з 01.02.2023 по 31.07.2023 становить 35246 грн. 71 коп. Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досягла пенсійного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Суд констатує, що відповідач не подав до суду належні і допустимі докази щодо звільнення його від сплати аліментів. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на його утримання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21серпня 2023 року і довічно. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1073 грн. 60 коп., за ставкою на день подання позову відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved