Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 2811 грн матеріальної шкоди та 20000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2023 року у справі №569/14501/21, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним провадженням залишено без розгляду. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (справа №569/14501/21). Позивач зазначає, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1. ч.2 ст.284 КПК України), є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. [PERSON] є потерпілою особою по зазначеному кримінальному провадженню. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач перебувала на амбулаторному лікуванні. Внаслідок вказаних протиправних дій відповідача позивачу завдано сильного фізичного болю, порушено звичні умови життя. Досі відчуває наслідки отриманої травми. Відчуває постійний головний біль, нудоту, з`явився страх скупчення людей, боїться різких рухів перехожих, перебуває у постійному нервовому напруженні та стресі. Завдана внаслідок незаконних протиправних дій [PERSON] матеріальна та моральна шкода до дня звернення до суду не відшкодована. Протиправними діями [PERSON] їй завдано матеріально шкоду, яка полягає у витратах , які понесені на лікування в сумі 2811 грн та моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000 грн. Ухвалою суду від 06.07.2023 року, прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили позов задовольнити з підстав та мотивів, які у ньому наведені. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Вину у інкримінованому кримінальному проступку не визнавав під час кримінального провадження і не визнає. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Наголосив, що позивач не довела обставини справи та не довела факт заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди відповідачем. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що 12.05.2021 року перебувала на робочому місці, у пункті здачі макулатури по [ADDRESS] , почула крики жінки, яка просила про допомогу. Вибігла та побачила як чоловік наступивши на гуруди жінці, бив її. Жінка лежила на спині, з нею була дитина. потім він забрав дитину, посадив її в машину, жінка намагалася перешкодити, чоловік її відштовхнув, вона знову впала, нів сів в машину і поїхав. Перехожа жінка викликала швидку та поліцію. Швидка приїхала і забрала жінку, яку бив чоловік. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що 12.05.2021 року близько 10 год ішла поблизу дитячого садочка по вул.Ганична в м.Рівне, навпроти ішли чоловік з жінкою та дитиною, раптово чоловік перекинув жінку з дитиною і почав її бити. Жінка кричала про допомогу, дитина плакала. Чоловік наносив удари жінці, сидів зверху на ній. Вона почала викликати поліцію. Чоловік посадив дитину в авто, жінка намагалася перешкодити забрати дитину, ставала перед машиною. Чоловік з дитиною поїхали. Люди які зібралися намагалися з"ясувати, що сталося. Приїхала поліція та швидка допомога. Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2023 року у справі №569/14501/21 клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним провадженням залишено без розгляду. Ухвалою суду від 31.05.2023 встановлено «В обвинувальному акті вказано, що 12.05.2021 року близько 10:00 год. перебуваючи поблизу закладу дошкільної освіти (ясла-садок) [ADDRESS] під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин умисно штовхнув колишню дружину [PERSON] , внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді забою поперково-крижового відділу хребта та осадження шкіри в лівій поперековій ділянці тулуба та умисно наніс удари кулаками обох рук по правій вилиці, грудній клітці зліва та ногою по правій лопаточній ділянці у верхню частину правого стегна, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою правої вилиці, синця розташованого на відстані 5,3 см. нижче середини лівої ключиці, синця в правій лопаточній ділянці та синця на правому стегні по передній поверхні в верхній третині,які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. Своїми умисними діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125КК України, - як умисне легке тілесне ушкодження.» Також, в ухвалі суду від 31.05.2023 вказано - «Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується [PERSON] вчинено 12 травня 2021 року. Таким чином, з дня вчинення вказаного кримінального правопорушення, минуло більше ніж два роки. Строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закінчився». Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31.05.2023, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. Згідно постанови Верховного Суду від 10.08.2021 року (справа №161/694/20) слідує, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2\~ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Ця позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна". Такі ж висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року, у справі № 617/609/15-к, 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, 10 червня 2021 року, у справі № 640/11750/17, 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17, 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч.6 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Суд зауважує, що з огляду на положення ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), факт заподіяння відповідачем позивачу тілесних ушкоджень під час події, яка відбувалася 12.05.2021 є встановленим ухвалою суду від 31.05.2023 та не підлягає додатковому доказуванню. Матеріали справи містять лист адміністрації КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» РОР, від 27.05.2021 №485, карту виїзду швидкої допомоги від 12.05.2021, АРМ 102 №71723855, щодо факту події, яка відбулася 12.05.2021. Також згідно висновку експерта № 70 по судово-медичній експертизі проведеній громадянці [PERSON] , який позивачем долучено до матеріалів справи, завдані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо, так і в сукупності. Згідно висновку експерта №Д-533, на підставі даних судово-медичної експертизи [PERSON] , судово-медичні дані, встановлені при судово-медичній експертизі в частині механізму отримання тілесних ушкоджень [PERSON] в цілому не суперечать показам, даним нею при проведенні слідчого експерименту за її участі 08.06.2021. Матеріали справи містять протокол допиту свідка від 01.06.2021 [PERSON] , протокол допиту свідка [PERSON] від 09.06.2021 року. Матеріали справи містять також висновок експерта №534 про проведення судово-медичної експертизи [PERSON] . Позивачем документально підтверджено понесення нею витрат на придбання медичних препаратів, проведення МРТ головного мозку, згідно рекомендації лікаря та оплату проїзду до м.Луцьк для здійснення МРТ головного мозку на суму 2811 грн. 16 коп., а саме копіями фіскальних чеків на вказану суму за період з 15.05.2021 по 24.05.2021, медичними виписками за 12.05.2021, невропатолога, травматолога, уролога, та інших лікарів, з відомостями про призначені лікарські препарати. З`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~на яких\~ґрунтується заявлений\~позов,\~об`єктивно\~оцінивши доказисуд вважає, що дані витрати [PERSON] понесла в період лікування у зв`язку з отриманими травмами, внаслідок протиправних дій, вчинених відносно неї [PERSON] , нею підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та цими витратами, а тому позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2811,16 грн підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ Статтями 23, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Встановлені у справі фактичні обставини справи та аналіз наведених правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами з приводу підстав та порядку моральної відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача, позивачу заподіяно ушкодження здоров`я, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням моральної шкоди, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню. При цьому, суд враховує аргументи позивача про наявність у неї права на отримання моральної компенсації за спричинений їй діями відповідача розлад душевного здоров`я та моральні страждання, емоційний стрес. Суд зазначає, що немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і тяжкість спричинених відповідачем тілесних ушкоджень, заподіяних [PERSON] , наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, обсяг та глибину фізичного болю і душевних страждань, конкретні обставини, за яких позивачу було завдано моральну шкоду та, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, яка і підлягає відшкодуванню на користь позивача. На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial