Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини, [PERSON] , [INFO] , від батьків, без позбавлення їх батьківських прав; у разі відібрання дитини, передати [PERSON] передати Управлінню (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради для подальшого його влаштування. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них [INFO] народився син, [PERSON] . Мати, [PERSON] бродяжить, залишає дитину на сторонніх осіб або на родичів, без їх на те згоди. Батько, [PERSON] , проживає у м. Києві, вихованням та матеріальним утриманням сина не займається. 29 серпня 2023 року малолітній [PERSON] був доставлений та влаштований до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. У подальшому, дитину влаштовано до родини патронатного вихователя. [PERSON] поставлений на облік в Управлінні (службі) у справах дітей як такий, що залишився без батьківського піклування з 15.09.2023 року. Мати дитини 07.09.2023 року з`явилася до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради із заявою про те, що вона не заперечує про відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав. Питання щодо доцільності (недоцільності) відібрання дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернігівської міської ради 26 вересня 2023 року. На засідання комісії батьки не з`явились, про причини своєї відсутності не повідомили. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.10.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та наявні у матеріалах справи докази. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, відзиву не подали. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала. Пояснила, що по здоров`ю дитини питань не виникає. Непомітно, що дитина зазнала психологічних травм. Вважає за доцільне відібрати малолітню дитину у відповідачів. Допитана у якості свідка [PERSON] показала, що [PERSON] є її дочкою, [PERSON] онук. [PERSON] та [PERSON] не одружені. Дочка та онук прописані у неї в квартирі. Відповідачі зловживають наркотичними засобами. На утримання дитини немає нічого. Дочка приходить і виносить все з дому. Свідок [PERSON] показав, що його сім`я є патронатною сім`єю. [PERSON] знаходиться у них два місяці. У них ще є донька та син. [PERSON] не бачили та не чули, бабусю побачили перший раз у суді. Прабабуся цікавиться дитиною, може щось передати йому. Коли дитина згадує маму, каже що у нього мама [PERSON] , п`є пиво. Ввечері дитина бажає, щоб була мама. Він потребує сім`ю. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно із повідомленням комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, [PERSON] , [INFO] доставлений в лікарню працівником поліції по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 29.08.2023 року (а.с.8). Вiдповiдно до інформації Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області стосовно [PERSON] , [INFO] складалися адміністративні протоколи співробітниками СЮП ВП ЧРУП за ст.184 КУпАП, а саме 13.06.2023, 14.07.2023 та 12.09.2023 року (а.с.9) Згідно з інформацією Чернігівського міського центру соціальних служб від 21.09.2023 року [PERSON] з`явилася у полі зору ЧМЦСС в грудні 2021 року, в зв`язку з відмовою від новонародженого сина. Під час здійснення оцінки потреб сім`ї, її матір та бабуся скаржилися, що [PERSON] систематично зловживає психотропними препаратами, жодним чином не реагуючи на їх зауваження. З їх слів, жінка не працює й фактично утримання малолітнього [PERSON] лягло на їх плечі. Часто [PERSON] , не попереджаючи, на декілька днів зникає з дому, залишаючи дитину на бабусю (а.с.10). Відповідно до інформації Чернігівського дошкільного навчального закладу №2 Чернігівської міської ради вихованням [PERSON] , [INFO] займається лише прабабуся [PERSON] . Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не приводить та не забирає дитину з дошкільного закладу, не бере участі в освітньому процесі. Мати [PERSON] приводила та забирала [PERSON] , але здебільшого перекладала свої обов`язки на інших родичів. Участі в освітньому процесі не брала (а.с.11) Відповідно до заяви від 07.09.2023 року [PERSON] не заперечує проти відібрання у неї дитини без позбавлення батьківських прав (а.с.7). Згідно із висновком №639 від 05.10.2023 року, виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати, [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав (а.с.14). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч.6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі вихованням та станом здоров`я сина [PERSON] не займаються, матеріальної допомоги на його утримання не надають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків, без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Outcome: approved