Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стяг-нення грошових коштів за розпискою, посилаючись на те, що у вересні 2022 року вона мала намір купити квартиру за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що продажем даної квартири займалась відповідач [PERSON] , яка надала доступ позивачці до квартири для попереднього огляду та вироблення фото-знімків. Після виявлення позивачкою бажання придбати дану квартиру, відповідач повідо-мила, що на підтвердження дійних намірів позивач повинна передати їй грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США. Вказує, що 25.09.2022 року вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується розпискою останньої. Разом з тим, після повторного огляду квартири, позивачкою було виявлено раніше не помічені погіршення а також виявлено, що в квартирі зареєстровані та проживають двоє осіб з інвалідністю. Вказує що в подальшому, під час зустрічі з продавцями квартири у нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, відповідач її повідомила, що продавці по зако-ну ще мають право місяць проживати у даній квартирі, що в подальшому стало підста-вою для відмови позивачки від укладення договору купівлі-продажу вищевказаної квар тири. Позивач зазначає, що вона звернулась до відповідачки з приводу повернення кош-тів, на що остання повертати грошові кошти відмовилась, оскільки передала їх власни-ку квартири. Також, позивачка вказує, що направляла відповідачці письмову досудову вимогу про повернення грошових коштів у сумі 1000,00 доларів США, на що остання надіслала відповідь, у якій вказала, що надані кошти були завдатком, а тому поверненню не під-лягають. У зв`язку з вищевикладеним, просила стягнути з [PERSON] на її користь грошову суму в розмірі 1000,00 доларів США та понесені судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2023 року від-крито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 19.10.2023 року на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідачки [PERSON] , у якому остання вказує, що отримані нею грошові кошти в розмірі 1000,00 доларів США є завдатком, при цьому договір купівлі-продажу квартири не був укладений саме з вини позивачки, у зв`язку з чим вказані грошові кошти не підлягають поверненню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у пов-ному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додала, що дійсно мала намір укласти договір купівлі-продажу квартири з відповідачкою [PERSON] , оскільки остання є ріелтором. Представник позивача - адвокат Усманов М.А., в судовому засіданні підтримав позицію позивачки та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що укладення угоди не відбулось саме з вини позивачки, у зв`язку з чим власник квартири поніс значні витра-ти. Також вказала, що вона не здійснювала підприємницьку діяльність та не приймала участь в укладенні угоди в якості ріелтора, однак має досвід роботи в даній галузі, а то-му допомагала [PERSON] здійснити продаж квартири. Представник відповідача, адвокат Дяченко З.М., підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона працює приватним нотаріусом, та пояснила, що сторони дійсно мали намір укласти договір купівлі-про-дажу квартири, однак в подальшому угода не була укладена. Також вказала, що їй відо-мо про ту обставину, що відповідач [PERSON] працює ріелтором. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що з метою про-дажу квартири він звернувся до сусідки [PERSON] за допомогою, оскільки йому бу-ло відомо, що діяльність останньої пов`язана з нерухомістю. Підтвердив, що відповідач передала йому 1000,00 доларів США. Зазначив, що договір не було укладено, оскільки позивач дізналась, що у квартири, яка мала бути предметом договору, є троє власників. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є обґрунто-ваними та підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розписки від 25.09.2022 року, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000,00 (одна тисяча) доларів США, в якості завдатку, і за проханням [PERSON] за продаж квартири останнього, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .(а.с.8,57) Позивачкою [PERSON] 02.02.2023 року на адресу відповідачки [PERSON] було направленою досудову вимогу, якою остання просила повернути грошову суму у розмірі 1000,00 доларів США (а.с.9). Копією відповіді на досудову вимогу про повернення грошових коштів (завдатку) від 17.02.2023 року, відповідач [PERSON] підтвердила, що немає наміру повертати грошові кошти у розмірі 1000,00 доларів США, оскільки дані кошти були завдатком, при цьому угода не була укладена саме з вини позивачки (а.с.11). При вирішенні позовних вимог позивача щодо повернення грошової суми, суд ви-ходить з наступних вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-ви-ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо до-стовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~спра-ви,\~їхніх представників. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належ-ним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв діло-вого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За вимогами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором пла-тежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно зі ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини борж-ника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вар-тість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підля-гає поверненню. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпе-чення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення ви-конання зобов`язання. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума в розмірі 1000,00 (одна тисяча) доларів США, яка названа у письмовій розписці від 25.09.2022 року зав-датком, фактично таким не являється, оскільки сторонами не дотримано умов, визначе-них статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу квартири. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №639/9339/16-ц. Суд вважає, що посилання відповідачки та її представника на вимоги ст.ст.570 та 571 ЦК України, а саме на право кредитора (сторони, що отримала завдаток) залишити суму завдатку за собою у разі невиконання зобов`язання з вини боржника, - є безпід-ставним, оскільки відповідно до ч.1 ст.638, ст.657 ЦК України, договір є укладеним, як-що\~сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір ку-півлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі та посвід-чений у нотаріальному порядку. Визначаючи правову природу вищевказаного грошового платежу, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлену 17 червня 2021 року в рамках справи № 711/5065/15-ц, провадження № 61-18537св19 (ЄДРСРУ № 97771767). ВС КЦС, розглядаючи касаційну скаргу відповідача (позивача) за зустрічним по-зовом - не підтримав його доводів, та рішення попередніх інстанції залишив без змін. У цій справі: 1) ВС КЦС застосував давнішній висновок щодо відмежування аван-су і завдатку, висловлений ще Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Вер-ховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18). Згідно із таким: - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що вида-ється кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встанов-лено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом\~(ст. 570 ЦК України);\~- за змістом норм ЦК України завдаток є до-казом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями\~статей 546,\~548\~ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами; - оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домо-вилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. 2) ВС КЦС висловився щодо вини особи, що передає аванс в неукладенні дого-вору купівлі-продажу, а саме, вказав, що сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргу-ментів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає прин-цип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших орга-нів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рі-шення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказу-вання в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири, однак вказаний договір в уста-новленому законом порядку між сторонами укладений не був, тому передана позивач-кою відповідачці грошова сума у розмірі 1000,00 доларів США є авансом, а, отже, під-лягає поверненню. Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України, офіційний курс гривні щодо іноземної валюти Долар США на момент винесення рішення (01.12. 2023 року) становить 36,3535. При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховно-го Суду, висловленою в постанові від 04 липня 2018 року в справі №14-134цс18 та в по-станові від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторо-ни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн., що був сплачений позивачем [PERSON] за подання позовної заяви, згідно квитанції до пла-тіжної інструкції від 27.09.2023 року (а.с.6).

Outcome: approved