Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

28 червня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: визнати спільним сумісним майном автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, VIN [NUMBER] , модель САDDY, рік випуску 2011, колір - зелений, тип авто - легковий, тип кузову - пасажирський, призначення транспортного засобу - загальний, об`єм двигуна - 1598 см3, дата реєстрації - 22 листопада 2013 року, та автомобіль\~марки ТОYОТА\~RAV4, VIN [NUMBER] , модель RAV4, рік випуску 2008, колір червоний, тип авто - легковий, тип кузову - універсал, призначення транспортного засобу загальний, об`єм двигуна 1998 см3, дата реєстрації - 12 вересня 2020 року, та в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобілів у розмірі 323\~400,00 грн., а автомобілі залишити у власності [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з суми судового збору та попередньо визначеної вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 40\~000,00 грн. (докази витрат будуть надані у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України). В обґрунтування позову вказує на те, що 28 квітня 2007 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 159. За час шлюбу у позивача з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. На даний момент, шлюбні стосунки між сторонами повністю припинені. Позивачем подано до відповідача позову заяву про розірвання шлюбу (справа № 204/8071/23) та позовну заяву про стягнення аліментів (справа N9 204/8074/23). За час шлюбу сторонами придбано два автомобілі, які сторони зареєстрували за відповідачем, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС від 01.06.2023 року. Таким чином, вищезгадані автомобілі були придбані сторонами за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі\~присуджуються одному\~з подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними.\~Присудження одному\~з подружжя\~грошової компенсації\~замість його\~частки у\~праві спільної\~сумісної власності\~на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Автомобілі,\~що були\~придбані сторонами\~перебувають у\~користуванні відповідача.\~Позивач не\~має до\~них доступу,\~знаходиться за\~межами України. Автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY придбавався сторонами для ведення спільного бізнесу, який після фактичного припинення стосунків залишився у відповідача. Відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, оскільки даний автомобіль спільно придбавався сторонами для спільного ведення бізнесу, після фактичного припинення стосунків залишився у відповідача, який продовжує ним користуватись. Автомобіль марки ТОYОТА\~RAV4 придбавався сторонами для потреб сім`ї і активно використовувався теж саме відповідачем. Після припинення стосунків даний автомобіль теж залишився у відповідача і перебуває у його активному користуванні. Таким чином, враховуючи, що дані автомобілі є неподільною річчю, які знаходяться у постійному користуванні відповідача, який може в будь-який час в порушення ст. 65 СК України продати їх або в результаті недбалого ставлення нанести шкоду спільному майну, ефективним способом поділу автомобілів буде стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації половини (1/2 частка позивача) вартості автомобілів, а самі автомобілі залишити у власності та розпорядженні відповідача. Для визначення розміру вартості автомобілів та компенсації 1/2 частки, 31.05.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКА-Захід» було проведено оцінку ринкової вартості автомобілів. Згідно Звіту про оцінку автомобіля ТОYОТА RAV4, ринкова вартість становить 347 500, 00 грн. Згідно Звіту про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN CADDY ринкова вартість становить 299 300,00 грн. З чого випливає, що сума грошової компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача становить 323 400,00 грн. (347500:2) + (299300:2) = 173750+149650= 323400 грн. Оскільки авто є неподільною річчю і спільне користування є неможливим, ефективним способом поділу спільного майна подружжя (автомобілів) та захисту прав позивача є присудження їй грошової компенсації 1/2 вартості автомобілів, що відповідає засадам законності, реального захисту права власності, верховенства права та правовим висновкам Верховного Суду у аналогічних справах (справа № 209/3085/20, № 210/4854/15-ц, № 487/6195/16-ц, № 760/789/19, № 299/2587/15-ц). Оскільки позивач погоджується на отримання грошової компенсації та відповідно припинення її права власності, згода відповідача не потрібна, а тому просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 01 листопада 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав позовні вимоги частково. В обґрунтування заперечень зазначив, що у зв`язку із тривалими перемовинами сторін щодо укладання мирової угоди з питання, що є предметом позову, сторони неодноразово просили відкласти розгляд справи на інший час. Перемовини тривають і по теперішній час. У зв`язку із зазначеним, відповідачем надається відзив по справі із запізненням. З перших днів введення воєнного стану дружина відповідача [PERSON] разом з їхнім спільним сином [PERSON] , 2009 року народження, виїхала з території України до Австрії без узгодження з відповідачем. З березня 2022 року відповідач був постійно на зв`язку з дружиною та своїм сином, направляв їм кошти на утримання та піклувався про їхній стан. Позивач не планує повертатися до України та примушувала сина зупинити спілкування з батьком, так як вона винайшла собі іншого чоловіка з яким планує укласти шлюб в Австрії. Син відповідача постійно просив позивача відправити його до батька в Україну, так як він знаходиться у підлітковому віці та потребує на розвиток і спілкування у атмосфері де йому звично, тобто вдома в Україні. Син відповідача має дуже активну життєву позицію займається спортом, постійно приймає участь у різних спортивних заходах, що унеможливлювало це здійснювати в чужій країні. Вони з позивачем домовились, що син буде проживати разом з батьком в Україні. На сьогодні позивач привезла свого сина до кордону з Україною для проживання його з батьком (відповідачем), а сама виїхала назад до свого місця проживання - Австрії. Відповідач [PERSON] забрав сина та на сьогодні мешкає разом з ним у [ADDRESS] . Це трикімнатна простора квартира де проживає мати відповідача. Вона знаходиться біля Ліцею №39 м. Кам`янське, до якого переведено [PERSON] на навчання. Даний учбовий заклад має бомбосховище, тому дитина відвідує навчання оф-лайн, надолужуючи пропущене за період проживання у Австрії з матір`ю. За час шлюбу сторонами велось спільне господарство та спільний бізнес, під час шлюбу було придбано спільне майно - квартири, техніку та автомобілі. У вересні 2023 року під час зустрічі позивача та відповідача у період передачі сина батькові, велись особисті перемовини сторін, щодо поділу авто в натурі або відшкодування їх вартості. Сторони не досягли згоди. Відповідач усвідомлює, що само по собі проживання дитини з ним не є підставою для збільшення частки майна одного з подружжя, але відповідач просить врахувати при вирішенні питання щодо стягнення з нього грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобілів, які залишилися у його власності, факт проживання\~та утримання\~ним спільної\~дитини. Щодо судових витрат зазначив, що представник позивача адвокат Бєлік А.С., є однокласником позивача, тому відповідач стверджує, що на меті у позивача та її представника є бажання отримати якомога більше коштів з відповідача, тому представник позивача адвокат Бєлік А.С. подавши позовну заяву зазначив розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у неспівмірному розмірі. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним\~із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Подана позовна заява являється документом на семи аркушах паперу, з яких один аркуш - це перелік сторін судового провадження, аркуш з вимогами, а інші аркуші - це правове обґрунтування, яке являє собою перелік статей сімейного та цивільного кодексів, остання - додатки. Лише декілька речень у тексті у яких зазначено документи сторін. Ніяких правових\~висновків, додаткових запитів\~адвокатом не\~здійснювалось,\~будь якої\~іншої важливої інформації,\~яка мала\~б значення\~при вирішенні\~даного спору не має. Відповідач вважає, що суд має врахувати і той факт, що на сьогодні між сторонами виникла домовленість за якою спільна дитина [PERSON] , 2009 року народження, буде проживати з відповідачем, що вимагає додаткових витрат на утримання дитини та задоволення її потреб, а позивач [PERSON] проживає у Австрії, має статус біженця та забезпечена всіма перевагами цього статусу, включно те, що отримує щомісячну допомогу на проживання. Враховуючи все вищевикладене, просив суд пропущений строк для подачі відзиву вважати поважним, та поновити його, позовні вимоги [PERSON] про\~стягнення з\~ [PERSON] у\~порядку поділу\~майна подружжя\~грошової компенсації\~вартості 1/2 частини автомобілів задовольнити частково стягнути з відповідача суму вартості авто, яка є меншою за оціночною вартістю, а саме за автомобіль VOLKSWAGEN CADDY ринкова вартість якого становить 299 300, 00 гривень, в частині стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат - відмовити. Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для подачі відзиву суд постановив - клопотання задовольнити, строк поновити. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 28 квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, місце реєстрації Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 159, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 28 квітня 2007 року (а.с. 14). Доказів на підтвердження факту розірвання шлюбу сторонами суду не надано. Від подружнього життя у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 397, (а.с. 15). Судом встановлено та визнавалося сторонами, що під час перебування у шлюбі сторонами було придбано два транспортні засоби, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN CADDY VIN - [NUMBER] , модель САDDY, рік випуску 2011, колір - зелений, тип авто - легковий, тип кузову - пасажирський, призначення транспортного засобу - загальний, об`єм двигуна - 1598 см3, дата реєстрації - 22 листопада 2013 року; автомобіль марки ТОYОТА\~RAV4 VIN - [NUMBER] , модель RAV4, рік випуску 2008, колір червоний, тип авто - легковий, тип кузову - універсал, призначення транспортного засобу загальний, об`єм двигуна 1998 см3, дата реєстрації - 12 вересня 2020 року. Зазначені обставини також підтверджуються відповіддю Головного сервісного центру МВС від 01.06.2023 року № 31/868АЗ-11578-2023 (а.с. 16). Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відповідач [PERSON] не оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні автомобілі та визнавав, що транспортні засоби дійсно були придбані в період шлюбу з позивачем. Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. Посилання відповідача на те, що слід відступити від рівності часток враховуючи проживання з ним сина суд до уваги не бере та відхиляє, оскільки це не є підставою для відступу від рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, оскільки вищевказані автомобілі були придбані у період шлюбу за грошові кошти набуті сторонами за рахунок спільної праці, з урахуванням того, що сторони не оспорюють факту поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні автомобілі, суд приходить до переконання, що автомобілі VOLKSWAGEN CADDY VIN - [NUMBER] ,\~та ТОYОТА\~RAV4 VIN - [NUMBER] , слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визначивши, що їх частки у праві власності на вказане рухоме майно є рівними і дорівнюють по частині за кожним з них, а отже позовні вимоги позивача за первісним в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна суд виходить з наступного. У частині 1 статті 71 СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У частині 4 статті 71 СК України також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Суд зазначає, що оскільки автомобілі є неподільною річчю, то один з подружжя має право на залишення у своїй власності автомобілів в цілому, а іншій з подружжя має право на отримання за це грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірне рухоме майно. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на оспорювання або спростування визначеної позивачем вартості спірного майна. Згідно звіту про оцінку автомобіля ТОYОТА\~RAV4 VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного ТзОВ «ЕКА-ЗАхід», вартість вказаного автомобіля станом на 31.05.2023 року становить 347\~500,00 грн. (а.с. 19-54). Згідно звіту про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN CADDY VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виконаного ТзОВ «ЕКА-ЗАхід». вартість вказаного автомобіля станом на 31.05.2023 року становить 299 300,00 грн. (а.с. 55-77). Таким чином, підсумовуючи наведені обставини, суд зазначає, що загальна вартість спірного рухомого майна сторін становить 646\~800,00 грн. (347\~500,00 грн. + 299 300,00 грн. = 646\~800,00 грн.). Оскільки спірні автомобілі ТОYОТА\~RAV4 VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та VOLKSWAGEN CADDY VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на ці автомобілі, які є неподільною річчю та перебувають у фактичному користуванні відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію вартості частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказані автомобілі, тобто частину їх вартості, що дорівнює 323\~400,00 грн. (646\~800,00 грн. / 2 = 323\~400,00 грн.), а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. При цьому, оскільки з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірні автомобілі, то за [PERSON] слід визнати право власності в цілому на автомобілі: ТОYОТА\~RAV4, VIN - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; VOLKSWAGEN CADDY, VIN - [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~а отже\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~в цій\~частині підлягають\~задоволенню.\~ Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] права особистої власності на спірні автомобілі зі стягненням на користь [PERSON] грошової компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно, призводить до припинення права спільної сумісної власності на зазначені спірні автомобілі. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3\~234,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки заявлені позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі. На підставі ст.ст.\~60,\~63,\~68,\~69,\~70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved