Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] у червні 2021 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрат на дитину [PERSON] [INFO] в сумі 20340,00 грн. В обгрунтування позову зазначила, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2014 року по справі № 393/14-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця починаючи стягувати із 16 січня 2014 року і до виповнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . На теперішній час, станом на 01.05.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 23849,00 грн. При цьому, окрім звичних витрат на утримання доньки, позивач вказує, що несе і додаткові витрати на утримання дитини. Зазначає, що їх спільна з відповідачем донька відвідувала заняття у Центрі розвитку дитини «Дошкільнятко» з 04 вересня 2017 року по 01.06.2019 року. Вартість занять становить - 450 грн. в місяць. Вказані суми сплачувала сама. Сплачена позивачем сума за вказаний період становить 8100,00 грн. Дитина навчається в Музичній школі № 3 міста Кропивницького по класу фортепіана 01.09.2019 року по теперішній час. Згідно довідки від 17.05.2021 року № 09 оплату за навчання вносить мати [PERSON] кожен місяць у; сумі 160,00 грн., за два учбових роки становить 2880 грн. Донька відвідує тренування з секції теквандо з 03 вересня 2020 року по травень 2021 року включно. Вартість занять становить 200,00 грн. щомісячно. Зазначає, що опікувалась та сплачувала всі витрати вона сама. Крім того, дитина відвідує заняття Мовної студії «WOW! English» з 02 вересня 2019 року по теперішній час. Оплата за навчання з 01.09.2019 року становить 550,00 грн. на місяць. Загальна сума сплачена за вказаний період складає - 9 900,00 грн. Також, [PERSON] на теперішній час навчається НВО «Багатопрофільний ліцей ФМШ ОШ І-ІП ступенів № 18», а тому позивач постійно несе додаткові витрати пов`язані з оплатою харчування доньки у ліцеї, придбанням необхідного обладнання для навчання (спеціальні зошити, підручники, шкільне обладнання, форма для тренування, витрати, які виникають в процесі навчання для комфортного знаходження дітей у відповідному навчальному закладі). На дату подання позову до суду сума сплачених додаткових витрат складає -18 000 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову (а.с.41). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 липня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 36583 від 13.10.2021 року) якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 21.07.2021 року (а.с.44-72). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.73). Відповідачем подано відзив (вх. № 1213 від 13.01.2022 року) на позов, в якому останній зазначає, що позивачем доказів щодо сплати витрат за навчання доньки в Центрі розвитку дитини «Дошкільнятко» не надано. З усіх наданих позивачем чеків про нібито здійснення додаткових витрат на утримання дитини в яких призначення платежу вказане прізвище дитини складає 1961,00 грн., а не 2880,00 грн., як стверджує позивач. Крім того, за весь період відвідування доньки секції теквандо, позивач надала лише один чек про сплату 500,00 грн. за навчання. Інші надані чеки відповідач також піддє сумніву. Вважає, що позивач [PERSON] за період з 01.09.2019 року по 17.06.2021 року понесла додаткові витрат на школу у сумі 3503,00 грн., що підтверджується наданими до суду доказами. При цьому, відповідач зазначає, що за період з 2017 -2018 року ним було сплачено додаткових витрат на дитину на суму 5692,76 грн. Іноді давав на руки позивачу кошти, ходили разом з позивачем і нашою донькою по магазинах, ринках та він купував дитині одяг, зимове взуття, куртку також купував іграшки, водив доньку разом з позивачем в кафе. А час від часу водив дитину разом з позивачем в парк, де донька каталась на різних атракціонах, купував їй те що вона хотіла. Дарував подарунки на день народження, інколи взамін подарунка давав кошти. Отже вважає що це і також додатковими витратами на дитину, які він несе постійно. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.78-86). В свою чергу, позивачем подано до суду відповідь на відзив (вх. № 22384 від 15.08.2022 року), та на підтвердження понесених витрат додані довідки з навчальних закладів дитини, вказує, що загальна сума додаткових витрат, які необхідно стягнути з відповідача складає 14 600,50 грн. (1/2 від витрачених Позивачем додаткових витрат в розмірі 29 201,00 грн.) (а.с.98-109). Відповідачем подано заперечення (вх. № 22861 від 18.08.2022 року), в яких останній посилається на недоцільність використання коштів. Зазначає, що витрати позивача за вказаний нею період які підтверджені чеками про сплату становлять лише 14653,00 грн., а не 29201,00 грн., як стверджує позивач. Вказує, що сума 14653,00 грн. ділиться навпіл по 50% на кожного з батьків виходить сума 7326.50 грн. (7326,50-5692,76=1633,74 грн.). Отже, відповідач має сплатити 1633 грн. 74 коп. (а.с.110-112). Через канцелярію суду позивачем подано заяву (вх. № 2354 від 25.01.2023 року) про зменшення розміру позовних вимог та заявлено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на дитину [PERSON] [INFO] в сумі 14600,50 грн. (а.с.119-132). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2023 року прийнято заяву [PERSON] (вх. № 2354 від 25.01.2023 року) про зменшення розміру позовних вимог по цивільній справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви (вх. № 2354 від 25.01.2023 року) про зменшення розміру позовних вимог (а.с.134). Представником відповідача подано заперечення (вх. № 46687 від 07.12.2023 року), в яких остання зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрата лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Однак, додаткові витрати, понесені позивачем, складаються з: оплати відвідування навчального закладу, потреб на навчальний заклад та оплата гуртків, які відвідує дитина та оплати закордонного паспорту. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів, призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. При цьому, просить суд, також врахувати ті обставини, що з відповідачем не було погоджено питання та досягнення з ним домовленостей з боку позивачки щодо понесених нею додаткових витрат. Так, посилання позивача на те, що додаткові витрати були понесені на утримання малолітньої доньки, зокрема, відвідування гуртків, розвиток музичних здібностей, здібностей до вивчення іноземних мов та розвитку у спорті, є безпідставними, оскільки не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень статті 185 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню судом. Крім того, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. На підставі викладеного, вважає позовну заяву безпідставною та такою що не підлягає задоволенню. Просить суд відмовити в задоволені позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (а.с.170-178). Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. В судове засідання призначене на 07 грудня 2023 року позивач не з`явилась, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 46690 від 07.12.2023 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, та підтримання позовних вимог (а.с. 179-181). Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В судове засідання призначене на 07 грудня 2023 року відповідач не з`явився, представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позову просить суд відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2013 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіроовградського міського управління юстиції, батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати із 16 січня 2014 року і до виповнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення із 16.01.2014 року і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Стягнуто із [PERSON] на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 22 квітня 2015 року виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] [INFO] , змінила на ім`я на [PERSON] (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] станом на 01.05.2021 року становить 23849,00 грн. (а.с.10). Довідкою від 17 травня 2021 року підтверджено те, що [PERSON] відвідує заняття Мовної студії «WOW! English» з 02 вересня 2019 року. Оплата за навчання з 01 вересня 2019 року становить 550,00 грн. на місяць (а.с.11). Згідно довідок громадської організації Кіровоградська обласна об`єднана федерація таеквон-до І.Т.Ф. [PERSON] , дійсно відвідує тренування в секції таеквон-до з 03.09.2020 року по травень 2021 року включно. Опікувалась та сплачувала за заняття мати [PERSON] . За період з 03.09.2020 року по 01.06.2021 року сплатила за тренування доньки 1800,00 грн. (а.с.12, 104). Відповідно до довідки Центру розвитку дитини «Дошкільнятко» [PERSON] , [INFO] дійсно відвідувала заняття у Центрі розвитку дитини «Дошкільнятко» з 04.09.2017 року по 01.06.2019 року. За вказаний період навчання мати дитини [PERSON] сплатила за навчання доньки 8100,00 грн. Опікувалась та сплачувала за заняття мати [PERSON] (а.с.13, 100). Згідно довідок Музичної школи № 3 міста Кропивницького [PERSON] дійсно навчається в Музичній школі № 3 міста Кропивницького по класу фортепіано з 01.09.2019 року по теперішній час. За період з 01.09.2019 року по 01.06.2021 року за навчання доньки мати [PERSON] сплатила 2880,00 грн. (а.с.14, 105). Згідно письмових пояснень класного керівника та голови батьківського комітету ліцею «Науковий» [PERSON] сплатила на потреби які стосуються навчання [PERSON] кошти в загальній сумі 3025,00 грн. (а.с.106-108). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина друга статті 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 Сімейного кодексу України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення». Подібні висновки щодо застосування статті 185 Сімейного кодексу України викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17. Так, Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16 (провадження № 61-34801св18) погодився з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, оскільки витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка не викликані особливими обставинами. У постанові Верховног Суду від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16 (провадження № 61-4862св18) зазначено, що дитина навчається в приватній школі за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 Сімейного кодексу України. Також позивачка не довела, що придбання музичного інструменту спрямовано на розвиток здібностей дитини (наприклад, навчання в музичній школі, досягнення в музиці) і не є способом забезпечення дозвілля. З наведених підстав Верховний Суд вважав правильними висновки апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 2 250, 00 грн витрат на навчання дитини в школі У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21) зазначено, що «витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Верховний Суд врахував, що підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2019 року у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19) погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачка не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою дитини тощо. Також позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б потребу платного навчання дитини у приватній школі-садочку «Перша ластівка» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина у приватній школі, в якій останній навчався». Позивачем на підтвердження обставин викладених в позові долучено довідки про відвідування дититною різних секції таких як музична школа та таеквон-до, центру розвитку дитини та мовної школи, однак доказів того, що вказані гуртки та навчальні заклади необхідні дитині для розвитку у неї певних здібностей, позивачем не надано, не долучено доказів участі дитини у змаганнях, грамот, нагороджень, досягнень у музичній, спортивній, мовній сферах, отже відвідування таких гуртків та навчальних закладів не може бути обставинами, які викликані розвитком здібностей дитини та можуть бути віднесені до додаткових витрат у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Це ж стосується шкільних витра на які посилається позивач, суд вважає такі витрати поточними, які не відносяться до витрат, викликаних особливими обставинами, а отже є такими, що входять до складу аліментів. Понесені витрати позивачем є її добровільним волевиявленням. Крім того, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять. Також слід зазначити, що й подані докази на підтвердження понесених позивачем витрат є неналежними, так як подані хаотично, повторються, не відносяться до повідомлених обставин, що призвело до подання заяви про зменшення розміру позовних вимог у двічі. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу здійснення нею додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed