Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У квітні 2023 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до суду з вищевказаним позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 130,52 грн., 3 % річних в розмірі 360,86 грн. та судові витрати в розмірі 2 684 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] в період з 01.01.2020 по 01.03.2023 рахувалась заборгованість за опалення в розмірі 11 901,24 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги виконано, однак позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних. 04.04.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.04.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 15.05.2023. 03.07.2023 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено повністю позов Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11 901,24 грн., заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 130,52 грн., три відсотки річних в розмірі 360,86 грн. та судовий збір в розмірі 2 684 грн. 19.10.2023 ухвалою суду за заявою [PERSON] скасовано вказане заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2023 та призначено справу до розгляду. 19.10.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з російською агресією з березня 2022 року вона перебувала з малолітньою донькою за кордоном та по мірі можливості сплачувала комунальні платежі, вона не володіла інформацією про суми та порядок нарахування, однак сплачувала наближені до нарахувань суми. Вказує про добровільне погашення нею заборгованості за теплопостачання в повному обсязі. Щодо нарахування інфляційних та 3% річних посилається на Закон України № 530-ІХ від 17.03.2020, який забороняє нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Вказує також, що претензія про сплату боргу є недопустимим доказом, а особовий рахунок оформлено на попереднього власника. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 30.10.2022 року від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник просить стягнути інфляційні втрати в розмірі 1 130,52 грн., 3 % річних в розмірі 360,86 грн. та судовий збір в розмірі 2 684 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнений позов, надала пояснення по суті, просить задовольнити вимоги. Відповідач в судовому засіданні уточнений позов не визнала, зазначивши, що чинним законодавством вона звільнена від сплати неустойки, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кривеньким С.А., реєстровий № 112. Відповідно до наявних у справі відомостей про реєстрацію місця проживання, відповідач зареєстрована за вказаною вище адресою. З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . Загальна заборгованість за вказаним о/р за період з 01.01.2020 по 01.03.2023, становила 13 392,62 грн., з яких: 11 901,24 грн. - борг за спожиті послуги теплопостачання; 1 130,52 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 360,86 грн. - три відсотки річних Відповідно до копій платіжних інструкцій від 27.09.2023 на суму 3 838,33 грн., від 06.06.2023 на суму 5 500 грн., від 24.05.2023 на суму 2 500 грн., від 05.05.2023 на суму 2 500 грн. наявний борг сплачено позивачем. Згідно з квитанцією позивача за вересень 2023 року за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.10.2023 рахується 29,54 грн., тобто переплата. Вказане узгоджується з даними розрахункового листа абонента № 9397-8, де станом на жовтень 2023 року заборгованість за спожиті послуги теплопостачання відсутня, наявна переплата, при цьому вбачається про надходження відповідних платежів. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даній справі факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих житлово-комунальних послуг встановлений та підтверджується матеріалами справи, при цьому розмір заборгованості та період її виникнення відповідачем не оспорювались і станом на дату розгляду сума заборгованості погашена в добровільному порядку. На підставі вказаної норми позивачем на суму боргу за надані комунальні послуги в період з лютого 2020 по січень 2022 включно нараховано заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 130,52 грн. та 360,86 грн. три відсотки річних. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Відповідач заперечуючи проти заявлених до стягнення сум вказує про заборону нарахування та стягнення штрафів та пені, якщо споживач несвоєчасно здійснив платіж за житлово-комунальні послуги. Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами) встановлено карантин на території України з 19.12.2020. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX, на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його скасування заборонено, зокрема, нараховувати та стягувати штрафи, пеню, якщо споживач несвоєчасно здійснив платіж за житлово-комунальні послуги. Разом з тим, норма Цивільного кодексу України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Таким чином, в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати саме норму статті 625 ЦК України, як приорітетну, тому в цій частині доводи відповідача слід відхилити. Також слід зазначити, що юридичний термін «неустойка (штраф, пеня)» є відмінними від термінів «три відсотки річних та інфляційні втрати», тобто вони мають різну правову природу. Щодо доводів відповідача про неналежність такого доказу, як претензія, суд зазначає, що вказаний документ як доказ не є визначальним у даній справі та не спростовує встановлених судом обставин цієї справи. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved