Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з 13 червня 2008 року вона, позивачка, перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тривалий час шлюбні відносини носили формальний характер, і 10 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано рішенням суду, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. Не зважаючи на те, що відповідач є батьком їхніх спільних дітей, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідач добровільно матеріальної участі в утриманні дітей не бере, дочок не відвідує та не бачиться з ними не проявляє до дітей щонайменшої батьківської турботи. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Отже створилися умови які шкодять інтересам дітей, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Представник служби у справах дітей Долинської міської ради Яремій Н.Б. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався. На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6) підтверджено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Копією рішення Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області від 10 грудня 2015 року (а.с. 10) підтверджено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який зазначеним рішенням суду розірваний, діти після розірвання шлюбу залишені на проживаня з матір`ю. З доданих до матеріалі справи акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] вбачається, що позивачка самостійно виховує дітей без будь-якої допомоги з боку колишнього чоловіка (а.с.11). Рішенням від 31.10.2023 виконавчого комітету Долинської міської ради підтверджено необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Висновком органу опіки та піклування Долинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 31.10.2023 №806 визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ч.2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже з сукупності наведених вище судом доказів встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, характеризуються негативно. Відповідач маючи можливість утримувати дітей та займатися їх вихованням, не цікавиться дітьми, а отже умисно не виконує своїх батьківських обов`язків. За таких обставин суд приходить до переконання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , а тому позов слід задоволити. Питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved