Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На момент смерті, батько був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння що розташоване за вказаною адресою, оскільки він успадкував його за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] із ним були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений строк не подавав, разом із ним постійно спільно проживав та подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем за законом, після смерті батька у встановлений строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак, звернувшись 27 вересня 2023 року до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом на домоволодіння та надвірні будівлі, що розташовані у [ADDRESS] , йому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на нього. Також зазначив, що [PERSON] весь час був зареєстрований та проживав у спадковому домоволодінні, а відповідачка продовжує проживати у ньому надалі. Домоволодіння знаходиться у придатному стані, право власності на домоволодіння не реєструвалося. За таких обставин, вважає свої спадкові права порушеними, тому звернувся до суду. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачці строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його та довірителя відсутності, позов підтримує. Відповідачка у підготовчому засіданні позов визнала. Будучи повідомленою належним чином у судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення судового засідання до суду не подала. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у належному йому житловому будинку в [ADDRESS] . Разом із ним проживали та були зареєстровані: син [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с.12, 13, 18). [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] (а.с.14), який є його сином (а.с. 59 на звороті). [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований у домоволодінні, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Також, у домолодінні проживала та була зареєстрована його мати [PERSON] (а.с.10, 11 ). [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] , становить 113644,00 гривень (а.с.20). Інформація про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно за [PERSON] відсутня (а.с.19). Позивачу, від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняв але не оформив своїх спадкових прав - [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується постановою нотаріуса від 27 вересня 2023 року (а.с.17). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи № 54-2020 заведеної після смерті [PERSON] видно, що [PERSON] подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. [PERSON] подала заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON] (а.с.55-61). Із матеріалів спадкової справи № 53/2022 заведеної після смерті [PERSON] видно, що [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини (а.с.47-54). Окрім того, 26 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до старости с.Мала Стружка із заявою для подальшого її направлення до нотаріуса, згідно із якою [PERSON] заявила про відмову від прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.51 на звороті). Отже, враховуючи дату смерті [PERSON] [INFO] та дату подання [PERSON] вказаної заяви 26 серпня 2022 року, є підстави вважати, що підтвердження наміру відмовитись від прийняття спадщини відбулось не в межах передбаченого законом шестимісячного строку. Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~1273\~ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Зібрані по справі докази вказують, що спадкодавець [PERSON] прийняв але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , якому належав житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] , спадщина не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Однак, враховуючи зазначені норми законодавства та те, що відповідачка прийняла спадщину будучи зареєстрованою із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, при цьому заявила про свою відмову від прийняття спадщини за межами шестимісячного строку визначеного статтею 1270 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що відповідачка не позбавилася свого права на спадкування майна [PERSON] та може претендувати на частину спадкового майна. Відтак, враховуючи положення ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки відповідачки та позивача у спадковому майні рівні. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб. На думку суду, визнання відповідачем цього позову суперечить зазначеним нормам законодавства, тому приймається до уваги судом лише частково.

Outcome: partial