Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13\~вересня \~2023\~року представник\~ позивача Акціонерного Товариства «Державний Ощадний Банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 93 _ 0916 від 23.05.2019р. Відповідно до п. п. 2.1-2.4.1, 2.4.3, 3.3.3 Договору, банк зобов`язався надати позичальнику на умовах Договору, а позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надавався в розмірі 50 000,00 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.05.2024р. на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України) Банк свої обов`язки, визначені договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією договору, розрахунком заборгованості та банківськими виписками по рахунках позичальника. Банківські виписки по рахункам позичальника є належними та допустимими доказами. Відповідно до пп. 2, 14, 15 п. 3 гл. 1, п. 30 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, бухгалтерський облік в банках - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передавання інформації про операції банку зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Регістри синтетичного та аналітичного обліку операцій є носіями спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, книг, журналів, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Первинний документом є документ, який містить відомості про операцію. Виписки по банківським рахункам позичальника, які надаються банком в обґрунтування позовних вимог, отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС- Millennium», впровадження якої розпочато відповідно до Постанови правління АТ «Ощадбанк» № 343 від 05.11.2007 «Про проведення підготовчих робіт до переходу на автоматизовану банківську систему «БАРС Millennium». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» АБС «БАРС-Millennium здійснювалось/здійснюється на виконання вимог та в порядку, визначеному Положенням. Пунктами 4.3.1-4.3.4 договору визначено, що позичальник зобов`язався: - належним чином виконувати всі умови за договором та взяті на себе договором зобов`язання; - у строки, обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором; - у випадку порушення умов договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки; - відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору. Відповідно до п. п. 3.11., 4.2.2. договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої його неповерненої частини кредиту (включаючи суму нарахованих процентів та інших платежів) служать виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по основній сумі боргу за кредитом, нарахованих процентах та інших платежах. Позичальник більше двох місяців поспіль неналежним чином виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість сплати основної суми боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості виконаним, у відповідності до п. 3.11 Договору, на підставі виписок по банківським рахункам позичальника. Враховуючи вище викладене у банка є всі підстави для дострокового повернення всієї існуючої заборгованості за кредитом та звернення до суду за захистом свого порушеного права. Отже, станом на 21.06.2023р. в результаті невжиття позичальником заходів щодо погашення заборгованості перед банком, існує заборгованість за договором, яка складає 29 828,25 грн, що складається з: - борг за кредитом в сумі 24 928,56 грн; - проценти за користування кредитом в сумі 4 673,69 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати кредиту в сумі 20,09 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 34,39 грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту в сумі 64,87грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 106,65 грн. Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів за договором, з метою захисту права й охоронюваних законом інтересів Банку, представник Банку звернувся до суду з даною позовною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 10.10.2023 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи, про причину неявки суд не інформував, відзив на позовну заяву не подавав, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню, а саме - Цивільний кодекс України, Закон України «Про захист прав споживачів», та постанова №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд приходить до наступного. Згідно ст.1054 ЦК України банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонам. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду . Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 93-0916 від 23.05.2019р. Відповідно до п. п. 2.1-2.4.1, 2.4.3, 3.3.3 Договору, банк зобов`язався надати позичальнику на умовах Договору, а позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надавався в розмірі 50 000,00 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.05.2024р. на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України) Банк свої обов`язки, визначені договором, виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією договору, розрахунком заборгованості та банківськими виписками по рахунках позичальника. Банківські виписки по рахункам позичальника є належними та допустимими доказами. Відповідно до пп. 2, 14, 15 п. 3 гл. 1, п. 30 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, бухгалтерський облік в банках - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передавання інформації про операції банку зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Регістри синтетичного та аналітичного обліку операцій є носіями спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, книг, журналів, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Первинний документом є документ, який містить відомості про операцію. Виписки по банківським рахункам позичальника, які надаються банком в обґрунтування позовних вимог, отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС- Millennium», впровадження якої розпочато відповідно до Постанови правління АТ «Ощадбанк» № 343 від 05.11.2007 «Про проведення підготовчих робіт до переходу на автоматизовану банківську систему «БАРС Millennium». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» АБС «БАРС-Millennium здійснювалось/здійснюється на виконання вимог та в порядку, визначеному Положенням. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.03.2018 у справі № 225/4626/15-ц надав роз`яснення щодо врахування виписок по банківським рахункам Клієнта, як доказів по справі, а саме «Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування послуги, що надаються банком клієнту на підстав відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно, залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку- кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору, укладеного між клієнтом і банком, то такий документ є доказом, який судом оцінюється відповідно до вимог ЦПК України.» Згідно з ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів , належних йому. Пунктами 4.3.1-4.3.4 договору визначено, що позичальник зобов`язався: - належним чином виконувати всі умови за договором та взяті на себе договором зобов`язання; - у строки, обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором; - у випадку порушення умов договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки; - відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору. Відповідно до п. п. 3.11., 4.2.2. договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої його неповерненої частини кредиту (включаючи суму нарахованих процентів та інших платежів) служать виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по основній сумі боргу за кредитом, нарахованих процентах та інших платежах. Верховний Суд у постанові від 13.03.2018р. по справі № 185/10319/15-ц та постанові від 07.11.2018р. по справі № 607/122/15-ц зазначив, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві. Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Таким чином, обрання певного засобу парового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи із власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Позичальник більше двох місяців поспіль неналежним чином виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість сплати основної суми боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості виконаним, у відповідності до п. 3.11 Договору, на підставі виписок по банківським рахункам позичальника. Враховуючи вище викладене у банка є всі підстави для дострокового повернення всієї існуючої заборгованості за кредитом та звернення до суду за захистом свого порушеного права. Отже, станом на 21.06.2023р. в результаті невжиття позичальником заходів щодо погашення заборгованості перед банком, існує заборгованість за договором, яка складає 29 828,25 грн, що складається з: - борг за кредитом в сумі 24 928,56 грн; - проценти за користування кредитом в сумі 4 673,69 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати кредиту в сумі 20,09 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 34,39 грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту в сумі 64,87грн.; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 106,65 грн. Згідно умов Договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач зобов`язався повернути отримані кредити, сплатити проценти за користування кредитами. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену сторонами грошову суму. Відповідач належним чином умови договорів не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 29\~828,25 грн. Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитними договорами терміни. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 684, 00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved