Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/9723/74/46829 від 25.12.2006 року та просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Райффзайзен Банк» заборгованість за Кредитним договором № 014/9723/74/46829 від 25.12.2006 року в розмірі 10 0856,59 доларів США, що в еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку складає 368\~815,91 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7\~816,65 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 2\~268,94 доларів США та стягнути з [PERSON] , [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 5\~532,24 гривень у рівних частинах. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффзайзен Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №KF № 014/9723/74/46829(надалі Кредитний договір), згідно якого позичальнику було надано грошові кошти 29 700 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 25 грудня 2026 року, до якого позичальник зобов`язався в належним чином використовувати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. У забезпечення\~виконання зобов`язань\~за Кредитним\~договором між\~Банком та\~ [PERSON] та [PERSON] , яка в подальшому іменується поручителем було укладено договір поруки №014/9723/74/46829/1(з фізичною особою) від 25.12.2006 року. Окрім цього,\~07.04.2014\~року між\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»та\~ [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/9723/74/46829/81-1-0-00/7335 до Кредитного договору, яким внесено зміни до Кредитного договору та затверджено новий графік повернення кредиту та сплати інших платежів Кредитного договору, які викладені в нових редакціях, які є Додатками №1 та 2 до Кредитного договору та є його невід`ємними частинам. Проте, всупереч вимогам Кредитного договору відповідач [PERSON] не виконував, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами. Як наслідок, станом на 26.03.2023 року заборгованість перед Банком за Кредитним договором становить 10 0856,59 доларів США, що в еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку складає 368\~815,91 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7\~816,65 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 2\~268,94 доларів США. 31.03.2023р. банком було надіслано відповідачам вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, які отримані ними, однак залишені без виконання. Відповідачі не\~вживають жодних\~заходів,\~які свідчать\~про наміри\~повністю виконувати\~зобов`язання\~передбачені Договорами,\~ухиляються від\~виконання зобов`язань\~перед Банком.\~ Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 16.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 13.11.2023 року про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву від 08.12.2023 року в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить відтермінувати(розстрочити) сплату йому боргу терміном на 1 рік у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та тривалим лікуванням. Додатково зазначає, що відповідач [PERSON] не могла з`явитись до суду у зв`язку з сімейними обставинами. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомляла, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи. За таких обставин суд вважає, що оскільки сторони належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи та з врахуванням поданих заяву, то слід справу слухати за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Судом встановлено, що 25.12.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффзайзен Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №KF № 014/9723/74/46829(надалі Кредитний договір), згідно якого позичальнику було надано грошові кошти 29 700 доларів США з строком 25 грудня 2026 року та з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 14,00% річних, а позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що був встановлений додатком №1 до договору/а.с.16-18/. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору, що підтверджується долученою випискою/а.с.22/. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відтак,\~з метою\~забезпечення виконаннязобов`язань\~за Кредитним\~договором між\~Банком та\~ [PERSON] та [PERSON] , яка в подальшому іменується поручителем було укладено договір поруки №014/9723/74/46829/1(з фізичною особою) від 25.12.2006 року /а.с.23/. Відповідно до умов пункту 2.1. договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу\~за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Окрім цього,\~07.04.2014\~року між\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»та\~ [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/9723/74/46829/81-1-0-00/7335 до Кредитного договору, яким внесено зміни до Кредитного договору та затверджено новий графік повернення кредиту та сплати інших платежів Кредитного договору, які викладені в нових редакціях, які є Додатками №1 та 2 до Кредитного договору та є його невід`ємними частинам/а.с.19-21/. Всупереч вимогам Кредитного договору відповідач [PERSON] не виконував, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості/а.с.6-10/, та така заборгованість станом на 26.03.2023 року заборгованість перед Банком за Кредитним договором становить 10 0856,59 доларів США, що в еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку складає 368\~815,91 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7\~816,65 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 2\~268,94 доларів США. Отже, в порушення вимог п.п.1.3, 5.1 Кредитного договору позичальник [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Згідно з п.6.5. Кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та неустойки, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення цим договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою\~статті 530 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за\~статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до норм ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з статтею 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Крім того, зазначаємо, Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. З ст. 533 ЦК, Декрет N 15- 93). У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у іноземній валюті. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, уразі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як випливає із змісту договору поруки №014/9723/74/46829/1(з фізичною особою) від 25.12.2006 року/а.с.23/, що таким передбачено солідарну відповідальність відповідачів перед Банком. У зв`язку з чим, 31.03.2023 року позивач направив відповідачам вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором/а.с.26-32/, однак дані вимоги залишилась не виконані. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~заперечень проти\~позову відповідачі\~не надали,\~наданий позивачем\~розрахунок заборгованості\~за договором,\~відповідачами жодним\~чином спростовано\~не було. При цьому, суд враховує, що позичальником позов визнається повністю, що підтверджується його поданою до суду заявою від 08.12.2023 року. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, Відповідно до частини другої\~статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках сплачений судовий збір у розмірі 5\~532,24 грн./а.с.5/, а саме по 2\~766,24 гривень судового збору з кожного.

Outcome: approved