Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач за первісним позовом) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач за первісним позовом) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з грудня 2022 року фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились, у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Шлюб існує лише формально, оскільки сторони спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, фактичних сімейних відносин не підтримують. Також, позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечитиме його інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. 28.11.2023 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання прохала суд шлюб між нею та позивачем розірвати, без надання строку на примирення. Окрім того, разом з відзивом, [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, яка обгрунтована наступним. Так, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них народились двоє спільних дітей, а саме - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вона є офіційно працевлаштованою, однак, після розірвання шлюбу, її заробітньої плати на утримання двох дітей не вистачатиме. Враховуючи те, що [PERSON] є працездатним, інших дітей на утриманні не має, а також враховуючи те, що розірвання шлюбу між сторонами не звільняє їх від обов`язку утримання дітей, остання звернулась з даною заявою до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 28.11.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом. В судове засідання, яке відбулося 30.11.2023, з`явились позивач (відповідач за зустрічним позовом) та представник відповідача (позивача за зустрічним позовом). Позивач (відповідач за зустрічним позовом) заявлені вимоги за первісним позовом підтримав та прохав суд задовольнити їх в повному обсязі. Також вказав, що позовні вимоги за зустрічним позовом визнає в повному обсязі. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заявлені вимоги за зутрічним позовом підтримала та прохала суд задовольнити їх в повному обсязі. Також вказала, що позовні вимоги за первісним позовом визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши думку учасників процесу, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи при вирішенні спору по суті, приходить до наступних висновків. Що стосується первісного позову про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року, який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого наявна в матеріалах справи. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких містяться в матеріалах справи. Із матеріалів справи вбачається, що подружнє життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, а тому подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до стст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову в частині позовних вимог про розірвання шлюбу не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що спільні діти подружжя зареєстровані та проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА від 22.11.2023, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 ст. 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи те, що відповідач (позивач за первісним позовом) зустрічні позовні вимоги визнав в повному обсязі, що в свою чергу не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного, стст. 110, 112, 141, 182-184, 191 СК України,

Outcome: approved