Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Департамент адміністративних послуг та Дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у якій просить встановити факт належності [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Жовтневим РВДМУУМВС України в Дніпропетровській області 24 січня 2006 року. правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , укладений 05 лютого 1979 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори (міністерства юстиції Української ССР) Лівінською Л.М, зареєстрований в реєстрі за № 2-181, та зареєстрований в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, р.№ 238-109 від 2 лютого 1979 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 48,5 м.кв., до якого примикає сарай, що знаходиться по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 1979 року, посвідченого нотаріусом Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори (міністерства юстиції Української ССР) Лівінською Л.М., зареєстрованого в реєстри за № 2-181. Право власності також зареєстроване в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, р.№ 238-109 від 02 лютого 1979 року. В серпні 2023 року заявниця звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою реєстрації речових прав на належний їй будинок в відповідному електронному Державному реєстрі прав власників нерухомого майна, та 13 вересня 2023 року отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 69279832. В обґрунтування рішення про відмову Державний реєстратор прав на нерухоме майно В.Ю. Зубко зазначив, що «згідно отриманої відповіді № 9437 від 23.08.2023 року від КП ДМБТІ ДМР на запит Державного реєстратора від 22 серпня 2023 року номер 6517 про надання інформації щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою [ADDRESS] було встановлено, що право власності на заявлений житловий будинок зареєстровано за [PERSON] . Натомість із заявою про державну реєстрацію права власності звертається [PERSON] . Крім того встановлено, що Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 р. (справа № 2-487/2010) накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , заборонено проводить перереєстрацію права власності» Таким чином однією з причин відмови в реєстрації стала розбіжність в літері в імені позивача - «І/ї» - [PERSON]/[PERSON]. (а.с.1-3). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2023 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.14-15). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Департамент адміністративних послуг та Дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення. (а.с.16). Представник заявника вимоги, викладені у заяві підтримала та просила задовольнити, про що надала відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно із паспортом громадянина України № [NUMBER] , заявниця є « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 лютого 1979 року, гр. [PERSON] продала, а гр. [PERSON] купила, будинок до якого примикає сарай за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Отже, у договорі купівлі-продажу було невірно зазначено ім`я заявниці, « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». З огляду на вказане заявниці було відмовлено в реєстрації речових прав на належний їй будинок в відповідному електронному Державному реєстрі прав власників нерухомого майна. (а.с.11). Правильність написання ім`я заявниці « [PERSON] », підтверджується копією паспорту, листами Дніпровської міської ради (Департамент по роботі з активами), довідкою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України зазначені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , укладений 05 лютого 1979 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпровської Державної нотаріальної контори (міністерства юстиції Української ССР) Лівінською Л.М, зареєстрований в реєстрі за № 2-181, та зареєстрований в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, р.№ 238-109 від 02 лютого 1979 року. Враховуючи те, що факт належність правовстановлюючого документу породжує для заявниці юридичні наслідки, а [PERSON] не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved