Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення державних коштів в сумі 2218,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , звернулась до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради (далі - Управління) з заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям. На підставі поданих відповідачем документів їй було призначено допомогу на період з 01.10.2019 по 31.03.2020. Відповідно до п.п.1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання соціальної допомоги» (далі - постанова № 264) на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям та ін., яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). У зв`язку з цим відповідачу було продовжено виплату допомоги на наступний період. Але постановою КМУ «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» № 632, яка набрала чинності 24.07.2020, застосовується з 01.07.2020 року, згідно якої призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк виплати у березні-червні 2020 року здійснюються лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Проте відповідач не звернулася з даними документами, а тому суми коштів підлягають поверненню у судовому порядку. На підставі поданих відповідачем документів право останньої на допомогу на період з 01.07.2020 по 31.07.2020 не підтверджено. При цьому Управлінням відповідачу нараховано та сплачено допомогу за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 - 2218,00 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.06.2023 року за даною позовною заявою про стягнення державних коштів відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явилася, заяв, клопотань не подавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що до Управління 22.10.2019 року звернулась [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.16-17, 18-19). На підставі наданих документів [PERSON] рішенням Управління від 04.11.2019 була призначена допомога одиноким матерям з 01.10.2019 по 31.03.2020 у сумі 2118,00 грн. (а.с.20). Відповідно до Розпорядження на продовження строку виплати [PERSON] отримала допомогу на одну дитину одиноким матерям за липень 2020 року у розмірі 2218 грн., що становить переплату за вказаний період (а.с.22). На адресу відповідача позивачем направлялись листи з проханням добровільного повернення бюджетних коштів, але боржник не відреагувала та не сплатила суму боргу. Умови призначення і виплати допомоги на дітей одиноким матерям визначено Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 № 1751 (далі - Порядок). Відповідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до п. 36 Порядку допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та/або відомостями, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 1215 ЦКУ не підлягають поверненню безпідставно набуті зарплата і платежі, що прирівнюються до неї, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. У розумінні пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню майно за таких умов: 1) виплата вказаних сум заробітної плати, пенсії, допомоги тощо проведена добровільно; 2) виплата не була наслідком рахункової помилки з боку особи, яка виплатила ці суми набувачу; 3) виплата таких сум була проведена за відсутності недобросовісності з боку набувача; 4) грошові кошти були надані фізичній особі як засіб до існування. Проведена позивачем виплата державної допомоги за липень 2020 року [PERSON] проведена добровільно. Добросовісність набувача [PERSON] презюмується, тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Отже, суд виходить з того, що позивачем не доведено наявність недобросовісності [PERSON] як набувача державної допомоги на дітей одиноким матерям. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Таким чином, позивачем не доведено підстави для стягнення з відповідача суми, сплаченої державної допомоги. Враховуючи, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували недобросовісність дій отримувача державної допомоги на дітей одиноким матерям, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed