Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі з 24.09.2004 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2022 року у справі № 398/3978/21 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилися двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Молодший син проживає разом з позивачкою. Старший син з серпня 2022 року проживає разом з батьком у Швейцарії, де отримав статус біженця. Відповідач п`ять років працює у Швейцарії, але допомогу на утримання молодшого сина не надає. Рівень доходів позивачки не дозволяє їй самостійно забезпечити молодшого сина всім необхідним. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, працює та отримує заробітну плату, має у власності нерухоме майно магазин «Монако» в м. Олександрії Кіровоградської області, та транспортний засіб, тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). Також позивачка просила врахувати, що відповідач позбавив її можливості спілкування із старшим сином, шахрайським шляхом відібрав у неї квартиру, яка була нею придбана ще до вступу у шлюб з відповідачем, придбаний за час сумісного життя автомобіль переписав на свого батька. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.09.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, позивач пояснила, що працює медичною сестрою в міській лікарні м. Олександрії та її доходів недостатньо для повноцінного забезпечення молодшого сина всім необхідним. Відповідач з лютого 2022 року проживає в Швейцарії. У 2022 році її старший син переїхав проживати до батька у Швейцарію, після чого відповідач не дає можливості спілкуватись із старшим сином, який у серпні 2023 року вже набув повноліття. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання молодшого сина, який проживає разом з нею, відповідач не надає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, долучила до справи документи, що стосуються перебування відповідача у Швейцарії, а також перебування разом з ним старшого сина сторін, який у серпні 2023 року набув повноліття. Вислухавши позивачку, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24.09.2004 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.10.2022 року у справі № 398/3978/21 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Під час шлюбу у сторін народились сини [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час досяг повноліття, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від30.08.2019 року, виданим повторно, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.2016 року відповідно. Молодший син [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп», та перебуває на її утриманні. Згідно копії\~довідки про\~стан соціальної\~допомоги від\~29.09.2023\~року,\~складеною Службою\~народонаселення та\~мігрантів,\~ [PERSON] \~отримав притулок\~у кантоні\~Фрібург Швейцарії\~та повністю\~залежить від\~соціальної допомоги\~з 24.04.2022\~року.\~Розмір соціальної\~допомоги становить\~395\~швейцарських франків\~на місяць\~на особу.\~Згідно курсу\~Національного банку\~України,\~395\~швейцарських франків\~є еквівалентом\~16\~520,86\~грн.\~станом на\~08.12.2023\~року. Разом з ним проживає його син [PERSON] , [INFO] , який навчається у ремісничо-промисловому професійному училищі з 04.09.2023 року та закінчить навчання 30.06.2024 року, що підтверджується копією сертифікату про навчання від 14.09.2023 року, складеного Службою професійного навчання SFP. Згідно з вимогами ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Так, суд враховує, що разом з відповідачем проживає повнолітній син сторін, який продовжує навчання, відповідач за місцем перебування отримує соціальну допомогу у розмірі 395 швейцарських франків, що згідно курсу Національного банку України станом на 08.12.2023 року є еквівалентом 16\~520,86 грн. Тому, на думку суду, відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , які б забезпечували необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Враховуючи обставини, встановлені судом, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище, а також встановлений законом рекомендований мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина [PERSON] , до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо доводів позивачки про наявність у відповідача нерухомого майна та вчинення неправомірних дій щодо її майна та спільного майна подружжя суд зазначає наступне. За змістом ст.ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивачкою не надано доказів того, відповідач має у власності нерухоме майно. Питання щодо неправомірних, на думку позивачки, дій відповідача відносно майна позивачки та спільного майна подружжя може бути вирішене шляхом звернення до правоохоронних органів або до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, тому суд стягує судовий збір у розмірі 1073,60 грн. з відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved