Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3066701753/768832. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12 серпня 2022 року до договору факторингу №12082022 від 12 серпня 2022 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31340 грн.. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання і після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Тому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №3066701753/768832 у розмірі 31340,00 грн. 02 травня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав 12 травня 2023 року. Подав відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Оскільки він не був повідомлений про заміну кредитора, то всі його спроби увійти в кабінет первинного кредитора були марними. З 26 лютого 2022 року по 07 квітня 2023 року перебував на службі у ЗСУ. Відповідно до ст. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України» в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статті 625 цього України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нарахованих включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Представник позивача надіслав відповідь на відзив в якій зазначив, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Так, відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеному в листі Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 №322/2/7142. Документом, який підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. В даному випадку відповідач під час укладення кредитного договору 19 лютого 2023 року ще не мав статусу військовослужбовця, а після призову на військову службу 26 лютого 2023 року не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування процентів за користування кредитом відповідач був зобов`язаний звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та не застосовувалося жодних штрафних санкцій. Отже нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що він не повідомив банк у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюються норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з умовами кожного укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Тобто нарахування відсотків здійснювалось відповідно до умов договору та додатків до нього. Через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку просить стягнути позивач. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором повідомити боржника про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ЄАПБ» та надати інформацію про ТОВ «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Повідомлення боржника про відступлення права вимоги здійснювалось первісним кредитором. Проте ці листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Тому оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи, що обставини на які посилається відповідач у відзиві, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, є необґрунтованими, недоведеними і суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні прийматися судом до уваги. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір №3066701753/768832, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн., строком на 30 днів, тобто до 20 березня 2022 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксована (а.с.6-9). 12 серпня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.10-12) Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12 серпня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 31340,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. основна сума боргу, 21340,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.13) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.14) заборгованість відповідача за кредитним договором №3066701753/768832 від 19 лютого 2022 року становить 31340,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 21340,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 УК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до абз. другого частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували в момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України) Статтею 610 УК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, у передбачений договором строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики за договором №3066701753/768832, укладеним 19 лютого 2022 року з ТОВ «Європейська кредитна група» в розмірі 10000,00 гривень. Таким чином заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 10000,00 грн. і вимога в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між сторонами кредитного договору фінансова установа надала позичальнику суму позики, яку останній зобов`язався повернути у повному обсязі у визначений договором строк, до 20 березня 2022 року. Таким чином позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування. Однак, відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідач був військовослужбовцем, у тому числі по мобілізації з 26 лютого 2022 року по 07 квітня 2023 року, що підтверджується витягом з наказу (а.с.37-38). Крім того, відповідно до п.18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦИВІЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За вказаних обставин підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків не вбачається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial