Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

В березні 2023 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого вказала, що з 2013 року я перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25. 05. 2021 року шлюб між ними розірвано. У відповідності до судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19. 05. 2021 року з відповідача стягується на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2021 року і до повноліття дітей. Діти та позивач зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № К-03-23984 від 22. 08. 2022 року, але фактично вони проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання від 24. 08. 2022 року. Відповідач періодично забирає дітей та всупереч їх бажанню різними шляхами, купуючи їм солодощі, які їм за станом здоров`я недозволено сімейним лікарем, тощо, вмовляє їх залишитися на ночівлю в квартирі, яку він винаймає з співмешканкою. Позивачці не відома адреса місця проживання відповідача та відповідач відмовляється їй її повідомляти. Крім того, зі слів дітей, коли вони залишаються ночувати, то всі разом сплять на одному ліжку, що на її глибоке переконання є неприпустимо. Оскільки відповідач має намір забирати дітей всупереч їх бажанню, позивач змушена звертатися до суду з даним позовом про визначення місця проживання дітей з матір`ю. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Представник відповідача подала заяву, в якій зазначила, що відповідач позов визнає та не проти щоб неповнолітні діти проживали з матір`ю, просить судовий розгляд провести за відсутності відповідача та представника відповідача. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, надав висновок органу опіки та піклування. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] , неповнолітні доньки [PERSON] , [PERSON] , мають зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № К-03-23984 від 22. 08. 2022 року, але фактично вони проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання від 24. 08. 2022 року. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від 15.09.2023 № 2382/01-31 доцільно визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а протилежного судом не встановлено, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved