Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона з 13 квітня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 квітня 2021 року, про що складено відповідний актовий запис № 26. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2021 року Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. З огляду на викладене просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідач відзиву на позов не надав . Відповідно до поданої заяви, позов визнає. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 01.11.2023. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 8 статті 187 ЦПК України, надіслано запит до Єдиного державного демографічного реєстру за № 302716 від 02.11.2023. У відповідь надана інформація, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою, зазначеною у позовній заяві. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 02.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та справа призначена до розгляду на 08 год. 30 хв. 05.12.2023. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. Сторони, будучи належним чином повідомленю про дату, час та місце розгляу справи, у судове засідання не прибули. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі,який зареєстрований 13 квітня 2021 року Рокитнянським районним відділом державної реєстрації атків цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 26. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2021 року Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У судовому засіданні з позовної заяви встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Батько, мати, мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Крім того, частиною 2 статті 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Така ж норма закріплена і статтею 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 2 статті 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням стану здоров`я та майнового становища сторін, можливості у відповідача надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, підлягають задоволенню у межах визначеного чинним законодавством розміру. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач неспроможний надавати таку допомогу, суду не надано. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 01 листопада 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 1073,60 гривні (2684 грн. х 0,4 = 1073,60 ). На підставі викладеного, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1073,60 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved