Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2008 року по 2020 рік перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя відповідачівнародився син - [PERSON] , [INFO] . З часом шлюб відповідачів розпався. Позивач залишився проживати з матір`ю в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Потім позивач проживав з бабусею у м. Сімферополь до грудня 2019 року. Вподальшому проживав з іншою бабусею. З грудня 2019 року спілкування з батьком припинилось. Після початку війни, позивач 9 місяців проживав з мамою у Польщі, до січня 2023 року. З 28 січня 2023 року спілкування з матір`ю припинилось. Відповідачі жодним чином не піклуються про дитину, не бажають спілкуватися, не цікавляться його життям та здоров`ям, не надають ніякої матеріальної допомоги. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дитини вирішуються його бабусею [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2023 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі та витребувано від Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду таповторно витребувано від Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . 30 листопада 2023 року від Виконавчого комітету Кропивницької міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористався. Відповідач [PERSON] позов визнала, але просила призначити аліменти у найменшому розмірі, оскільки не працює, проживає у Польщіза кошти свекрухи, заміжня, опікується чоловіком інвалідом. Щодо позбавлення батьківських прав не заперечує, зауважила, що з сином спільної мови не знайшла, коли він перебував з нею у Польщі. Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги підтримав, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] та [PERSON] вихованням дитини не займаються, не цікавляться його справами. Дитина проживає разом із бабою [PERSON] та дідом [PERSON] та знаходиться на повному їх утриманні. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 серпня 2008 року по 24.06.2019 року перебували у шлюбі.Від спільного подружнього життянародився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 4371 (а.с. 11). Після розірвання шлюбу позивач залишився проживати з матір`ю в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Потім проживав з бабусею у м. Сімферополь до грудня 2019 року. В подальшому проживав з іншою бабусею. З грудня 2019 року спілкування з батьком припинилось. Після початку війни, позивач 9 місяців проживав з мамою у Польщі, до січня 2023 року. З 28 січня 2023 року спілкування з матір`ю припинилось. Відповідачіне піклуються про дитину, не бажають спілкуватися, не цікавляться його життям та здоров`ям, мати іноді передає солодощі та кошти, батько ніякої матеріальної допомоги. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дитини вирішуються його бабусею [PERSON] . Відповідно до довідки комунального закладу «Фортечна гімназія Кропивницької міської ради» від 20.03.2023 року №107/01-11 [PERSON] навчається в 7-Б класі з 31.01.2023 року. За даний період батьки учня [PERSON] та [PERSON] контакт з гімназією не підтримували, успішністю сина не цікавилися, батьківські збори не відвідували. Активну участь у шкільному житті дитини бере його бабуся [PERSON] (а.с. 17). Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького», дитина [PERSON] , 2008 року народження, знаходиться під наглядом медичних працівників АЗПСМ №9 КНП «ЦПМСД №1 м. Кропивницького» КМР». На прийомі у лікаря-педіатра дитина завжди у супроводі бабусі [PERSON] .. Батьки дитини за медичною допомогою до лікаря-педіатра не зверталися, станом здоров`я сина не цікавилися (а.с. 18). Факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків усно в судовому засіданні та письмово підтверджуються показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-21). 30 листопада 2023 року від Виконавчого комітету Кропивницької міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-38). Згідно ст. 165 СК Україниправо на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів, та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідачі по справі не займаються вихованням дитини та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляють до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконують та не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] а тому є підстави для позбавлення їх батьківських прав. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 166 СК Українипри задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). При цьому, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на його утримання є обґрунтованою та законною. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. На підставі ст.ст. 164, 165,166,168, 180-182 СК України,

Outcome: approved