Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку уточнив та в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що з квітня 2004 року по травень 2015 року він та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З квітня 2004 року по квітень 2008 року вони спільно проживали у належній відповідачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з ними проживали донька відповідачки від першого шлюбу [PERSON] , та усиновлені діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . За бажанням відповідача діти були зареєстровані зі слів матері, тобто у свідоцтвах про їх народження батьком вказаний [PERSON] . З квітня 2008 року по травень 2015 року вони разом із дітьми проживали у будинку [ADDRESS] . В період спільного проживання вони не перебували у будь - якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, мали спільне господарство та спільний бюджет, який створювали внаслідок спільної праці, вони були пов`язані спільним побутом, разом відпочивали та подорожувати, мали спільні права та обов`язки. Вказує, що у зв`язку з тим, що їх спільне життя нічим не відрізнялося від подружнього, між ними завжди панували взаємоповага та порозуміння, питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникало. Як подружня пара вони часто приймали у себе гостей, разом відвідували родичів, друзів та знайомих, у яких не виникало питань щодо справжності їхнього подружнього життя. Спільне життя між ним та відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та з 08.05.2015 їх фактичні шлюбні відносини припинилися і вони стали проживати окремо. Вказує, що за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вони придбали на ім`я відповідача за кошти позивача наступне майно: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 29.02.2008, а також дві земельні ділянки, на яких знаходиться вказане домоволодіння, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер: 1221881300:02:003:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір дарування від 24.03.2017 та земельну ділянку площею 0,0375 та., кадастровий номер: 1221881300:02:003:0002, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір дарування від 24.03.2017. Загальна вартість вищевказаних домоволодіння та земельних ділянок становить 1 945 473,00 Зазначає, що кошти на придбання зазначеного будинку були позичені ним за договором позики на суму 500 000,00 доларів США. У зв`язку з тим, що позивач по справі як боржник не зміг повернути позикодавцю зазначену суму грошових коштів, останній звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначений позов було задоволено в повному обсязі та стягнуто з позивача суму боргу за договором позики. Отже, вважає, що спірне домоволодіння, яке було зареєстровано на ім`я відповідача, придбано за рахунок грошових коштів, отриманих позивачем за договором позики в інтересах сім`ї. Крім того, вказує, що під час спільного сумісного проживання однією сім`єю ним та відповідачем було придбано ряд об`єктів нерухомості, які є спільною сумісною власністю, а саме: нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 35,1 м.кв., в тому числі приміщення офісу № 61-2 по 61-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, видане 14.04.2014 Реєстраційною службою Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, вартість якого 250 000,00 грн.; нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 40,0 м.кв., в тому числі приміщення офісу № 61-6 по 61-9, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності видане 14.04.2014 Реєстраційною службою Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, вартість якого 270 000,00 грн.; квартира загальною площею 58,4 кв.м., житловою 34,6 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 15.04.2014, серія та номер: 1264 виданий 15.04.2014, вартість якої 280 000,00 грн; квартира загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 19.07.2012 видане Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради, вартість якої 290000,00 грн; квартира загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 59,2кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 19.07.2012 Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради, вартість якої 350000,00 грн; земельна ділянка площею 0,1 га„ кадастровий номер: 0111900000:01:012:0264, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 30.05.2013 Реєстраційною службою Ялтинського міського управління юстиції, вартість якої 250 000,00 грн; земельна ділянка площею 0,1 га., кадастровий номер: 0111900000:01:012:0185, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 22.04.2013 року, вартість якої 250 000,00 грн; нежитлове приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 03.04.2015 року, вартість якого 705 000,00 грн.; нежитлове приміщення офісу та салону краси загальною площею 172,4 кв.м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2010 вартість якої 1 025 000,00 грн. Зазначає, що вказані об`єкти нерухомості були придбані ним та відповідачем у період 2012 - 2014 роки, тобто під час перебування у фактичних шлюбних відносинах. Як на підтвердження зазначених обставин вказує на те, що в матеріалах справи містяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12012040230000016 від 22 листопада 2012 року, в якому відповідач була потерпілою стороною, та, як вбачається з протоколу допиту [PERSON] позивач [PERSON] вказаний її чоловіком, у своїх поясненнях щодо фактичних обставин даного кримінального провадження відповідач неодноразово називає позивача своїм чоловіком. Крім того, зазначає, що він 11.12.2014 зробив розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповів належне йому нерухоме майно дітям відповідача. Вважає, що, зазначені обставини в сукупності свідчать про наявність між ним та відповідачем фактичних шлюбних стосунків, які тривали достатньо значний проміжок часу та під час яких вони вели спільне господарство, отримували прибуток, мали взаємні права та обов`язки та здійснювали придбання нерухомості. Просить суд: 1) встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2004 року по травень 2015 року; 2) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне нерухоме майно: - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,0375 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0002, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 35,1 кв.м, в тому числі приміщення офісу № 61-2 по 61-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 40,0 кв.м, в тому числі приміщення офісу № 61-6 по 61-9, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру загальною площею 58,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0111900000:01:012:0264, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 0111900000:01:012:0185, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартиру загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлове приміщення офісу та салону краси, загальною площею 172,4 кв.м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 3) розподілити спільно набуте майно між сторонами, визнавши за кожним зі сторін [PERSON] та [PERSON] право власності на: - 1/2 частину домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 34,Є6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 0111900000:01:012:0264, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 0111900000:01:012:0185, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 земельної ділянки площею 0,0375 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0002, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину квартири загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частину нежитлового приміщення офісу та салону краси, загальною площею 172,4 кв.м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 5) стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. 30 червня 2016 року провадження по справі відкрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 35 Том 1). Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Криворізької районної адміністрації Дніпропетровської області (а.с. 89 Том 2). Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2018 року у вказаній справі постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження і розпочате підготовче провадження (а.с. 140 Том 2). Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгової Г.Г. від 22.10.2018 року, у зв`язку з закінченням повноважень зі здійснення правосуддя суддею Коваль Н.В., зазначена справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 169 Том 3). Ухвалою суду від 02 липня 2021 року прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності (а.с. 124 Том 10). 20 липня 2021 року відповідач надала відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 167-183 Том 10), які аналогічні відзиву на позовну заяву наданому відповідачем 11 липня 2019 року (а.с. 218-230 Том 4), в яких вказувала, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому вона їх повністю не визнає. Відповідач заперечує твердження позивача, що з квітня 2004 року до квітня 2008 року він мешкав у належній їй квартирі [ADDRESS] разом з нею та її дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки в цей період вона не проживала у зазначеній квартирі, а з січня 2004 року по грудень 2008 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживала разом з ним по [ADDRESS] , але їх відносини припинилися, оскільки останній не підтримав її наміру усиновити дітей. Крім того, у зазначений позивачем період троє зі згаданих дітей ще навіть не народились: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] народились протягом 2009-2011 років. Вказує, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були всиновлені нею на підставі судових рішень, які ухвалені відповідно 24.02.2009, 25.03.2010, 14.09.2010 та 22.03.2012. Вказаними рішеннями суду встановлено, що на час розгляду справ вона проживала за адресою: [ADDRESS] , тільки разом із дітьми. Жодне з рішень суду не містить навіть згадки про позивача, що було б неможливим, якби останній постійно, як він стверджує, проживав з нею та її дітьми однією сім`єю. Під час усиновлення дітей комісії, до складу яких входили представники органу опіки та піклування Криворізької районної державної адміністрації, житлово-комунального господарства та прокуратури, неодноразово здійснювали обстеження місця її проживання у будинку, складали відповідні акти, які містять дані про склад сім`ї та житлово-побутові умови, але жоден акт не містить відомостей про проживання позивача з нею та її дітьми. Таким чином, стверджує, що ні вона ні її діти ніколи не проживали разом із позивачем, а останній ані фактично, ані формально не був батьком її дітей. Крім того, вказує, що вона з 01.10.2010 по теперішній час постійно не мешкає за адресою: [ADDRESS] . З 19.10.2010 по 10.11.2014 проживала разом з дітьми за адресою [ADDRESS] , у належній їй на праві власності квартирі. Також, стверджує, що не відповідають дійсності й інші доводи позивача про нібито проживання однією сім`єю з нею, пов`язаності спільним побутом, наявності спільних господарства та бюджету чи придбання майна за спільні кошти. Вказує, що позивач з квітня 2008 року по травень 2015 року чи в будь-який інший період не проживав у її будинку, а іноді запрошувався до нього виключно у якості гостя нарівні з іншими друзями, товаришами, бізнес-партнерами та сусідами. Зазначає, що домоволодіння та дві земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] придбані нею одноособово за кредитні кошти, отримані відповідно до кредитного договору, з якого вбачається, що кредит надано саме для придбання домоволодіння та земельних ділянок. Домоволодіння було предметом іпотеки на забезпечення виконання нею зобов`язань за цим кредитним договором, які вона сама виконувала перед банком, та достроково в повному обсязі виконала свої зобов`язання 05.11.2013, позивач у цьому ніяким чином не брав участі. Отже, твердження позивача про придбання домоволодіння за рахунок грошових коштів, отриманих ним за договором позики є неспроможним, оскільки цей договір не підтверджує факт витрати цих начебто отриманих позивачем грошових коштів на оплату вартості домоволодіння. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2018, на яке посилається позивач, як на підставу надання грошових коштів на придбання будинку [ADDRESS] , постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2019 змінено шляхом виключення з описової та мотивувальної частини рішення посилання на мету отримання безвідсоткової позики у сумі 500 000 доларів США, а саме «для придбання домоволодіння за адресою: [ADDRESS] », про існування якої позивачу достеменно відомо, оскільки його представник брав участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції. Незважаючи на це, в уточненій позовній заяві позивач безпідставно продовжує посилатись на вищевказане судове рішення. Вказує, що вартість придбаного відповідачем у 2010 році житла за адресою: [ADDRESS] , так само була повністю сплачена виключно нею. Щодо позовних вимог стосовно іншого нерухомого майна, вказує, що позивач не надав доказів їх належності їй ані на дату звернення з позовом до суду, ані на цей час. Крім того, зазначає, що вона з 2004 року була приватним підприємцем, засновником та директором ПП «ДОР», ТОВ «ДОР», TOB «РА РАДАР», а тому мала матеріальну можливість придбавати нерухомість на власний розсуд та за власні кошти, так само як і самостійно утримувати свою сім`ю, членом якої позивач ніколи не був. Вона мала певні грошові накопичення, частина з яких містилася на її картковому рахунку. Позивач, стверджуючи про проживання однією сім`єю більше 10 років з нею, одночасно не подає ні одного доказу, який би свідчив про щонайменшу його участь в матеріально-побутовому забезпеченні сім`ї відповідача. Зазначає, що ні в одному документі кримінального провадження № 12012040230000016 від 22.11.2012, на яке посилається позивач як на докази про спільне проживання з нею, не містяться згадка ні про період нібито проживання позивача однією сім`єю з нею, ні про спільний побут, бюджет чи придбання майна за спільні кошти, тобто з матеріалів кримінального провадження неможливо встановити дійсні обставини справи, які входять до предмету доказування. Також, вважає, що заповіт позивача від 11.12.2014 (який був ним же скасований за півроку) та витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі, не містять будь-якої інформації щодо предмета доказування, а тому не є належними доказами, як і інші подані позивачем документи (акт про проживання з 2008 року до 2015 року позивача з нею, який не містить дати, місця його складання, підписаний невідомими особами, чиї підписи ніяким чином не посвідчені та які ніколи не були у будинку відповідача і не є її сусідами та мешкають у різних частинах населеного пункту; фотографії, які не містять інформації про місце, час та обставини, за яких вони були зроблені), також не відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Вказує, що доходи позивача на той час були такими, що він фінансово не був спроможний навіть брати участь в утриманні її з її домоволодінням загальною площею 497,5 м. кв. та п`ятьма дітьми. Таким чином, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. У задоволені позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. 01 лютого 2022 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 91-92 Том 11). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання 11.12.2023 не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 119 Том 12). Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від кожної з них на адресу суду неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи. [PERSON] у своїх заявах про відкладення розгляду справи, як на підстави неявки до суду вказувала, що вона разом з дітьми постійно проживає на тимчасово окупованій території АР Крим (а.с. 24-25, 32-33, 45-46, 51-52, 59-60, 78-79, 97-98 Том 12). Представник відповідача [PERSON] у заявах про відкладення розгляду справи вказувала на те, що вона, у зв`язку з агресією російської федерації щодо України, перебуває за межами України, тому не має можливості приймати участь в судових засіданнях також і в режимі відеоконференції (а.с. 27, 38, 41-42, 62-63, 81, 122 Том 12). Однак ні відповідачем, ні її представником доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 239 Том 4). В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу 11.12.2023, в якому ухвалене судове рішення, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини в справі, надавши оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Позивач, який надав згоду на допит його в судовому засіданні як свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, під присягою свідка, підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві. Стверджував, що він з квітня 2004 року по травень 2015 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Під час спільного проживання вони за рахунок його особистих коштів, отриманих з продажу транспортного засобу марки БМВ, відкрили спільний бізнес з надання рекламних послуг та отримували від нього дохід, який входив до спільного бюджету сторін як подружжя. До 2008 року вони проживали у квартирі, яка належала [PERSON] на мкр-ні Гірницький в м. Кривий Ріг.. За рахунок спільних коштів сторони придбали нерухоме майно, право власності, на яке за згодою позивача зареєстровано за відповідачем. Так, в 2008 році вони за кредитні кошти придбали будинок в [ADDRESS] , в якому стали проживати та одночасно закінчували в ньому ремонтні роботи. В цей час вони прийняли спільне рішення про усиновлення дітей, однак оскільки їх шлюб не був офіційно зареєстрований, відповідні служби не дали дозволу на спільне їх усиновлення, а тому в свідоцтві про народження було зазначене лише його ім`я в графі «по-батькові» дітей. Він вважав їх своїми дітьми, вони називали їх татом та мамою. За час спільного проживання разом з [PERSON] придбали ряд нежилих приміщень в м. Кривий Ріг, які він не мав можливості оформити на себе, оскільки займав посаду державного службовця (директор комунального підприємства). Оскільки у дітей був ряд захворювань, в тому числі і проблеми з диханням, з 2010 року вони разом з [PERSON] на тривалий час виїжджала до АР Крим, де почали підшукувати житло. В подальшому на спільні кошти від рекламного бізнесу вони придбали декілька квартир, нежилих приміщень та земельних ділянок в АР Крим. Він разом зі своєю матір`ю зареєструвався в м. Ялта. Сім`я проживала в квартирі по [ADDRESS] , а він будучи зайнятий по роботі в м. Кривий Ріг, приїжджав туди кожні вихідні аж до травня 2015 року. В подальшому, не сприйнявши окупацію, він перестав приїздити в Крим, та припинив стосунки з [PERSON] , яка стала перешкоджати його спілкуванню з дітьми. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2016 (а.с. 24-27 Том 1) за [PERSON] зареєстровано наступне нерухоме майно: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу ВКЕ №123087 від 29.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним В.А, зареєстрований в реєстрі за №1202; нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 14.04.2014 Реєстраційною службою Скадовського районного управління юстиції Херсонської області; нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 14.04.2014 Реєстраційною службою Скадовського районного управління юстиції Херсонської області; квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, серія та номер:1264 від 15.04.2014, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І.; квартира загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 19.07.2012 видане Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради; квартира загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 59,2кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 19.07.2012 Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради; земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер: 0111900000:01:012:0264, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 30.05.2013 Реєстраційною службою Ялтинського міського управління юстиції; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер: 0111900000:01:012:0185, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу, серія та номер: 1-539 від 22.04.2013 рок, посвідчений Першою ялтинською державною нотаріальною конторою; нежитлове приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продаж, серія та номер: НАМ 034851, НАМ 034852, НАМ 034853 від 03.04.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., зареєстрованого в реєстрі за №457; нежиле приміщення офісу та салону краси загальною площею 172,4 кв.м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2010; нежиле приміщення, загальною площею 115,7 кв.м., вбудоване в другий поверх трьохповерхової нежитлової будівлі, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продаж, серія та номер: ВМК 709415, ВМК 709416, ВМК 709417 від 25.11.2009, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коротковою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №836; нежиле приміщення, загальною площею 48,7 кв.м., вбудоване в 1 поверх 4 поверхового житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 06.03.2007; нежиле приміщення з прибудовою загальною площею 42,4 кв.м., розташоване на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 14.12.2011. Позивач, доводячи перед судом факт проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, надав акт мешканців с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по 2015 рік проживали однією сім`єю з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50 Том 1) (акт без дати та місця складення) та фотографії на яких зображено [PERSON] , [PERSON] та діти відповідача (а.с. 44-49 Том 1). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спільними знайомими позивача та відповідача, кожен окремо вказували, що [PERSON] та [PERSON] з 2004 року проживали разом однією сім`єю на мкрн. Гірницький в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вели спільний бізнес та представляли один одного як чоловік та дружина. Свідки були в гостях у [PERSON] та [PERSON] на свята та дні народження. Вказують, що сторони приблизно у 2008 році придбали будинок в с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, де проживали разом з донькою [PERSON] від першого шлюбу, після чого протягом 2009-2011 року вони усиновили, ще чотирьох дітей. У 2013-2014 роках у сім`ї [PERSON] та [PERSON] почалися неприємності та їх стосунки припинилися. [PERSON] переїхала жити у АР Крим, де у сторін є нерухоме майно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказував, що він є директором ТОВ «Мегаліт», яке займається будівельними та ремонтними роботами. Познайомився з [PERSON] в 2006 році у зв`язку із виконанням будівельних робіт по бюджетним проектам. В 2008 році [PERSON] та [PERSON] придбали будинок в с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області та на замовлення позивача його фірма виконувала ремонті роботи у будинку та підсобних приміщеннях протягом близько 2 років до 2010 року. Коли ремонтували 2-ий поверх будинку, [PERSON] та [PERSON] жили на першому поверсі. Розраховувся за ремонт [PERSON] , а [PERSON] лише контролювала ремонт. Також вказував, що приблизно в 2010 -2011 роках [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми переїхали жити в АР Крим, в 2012 або 2013 роках вони разом святкували в м. Ялта день народження [PERSON] , в їхній квартирі. Вважав, що [PERSON] і [PERSON] були одружені, однак спільних дітей у них не було, а діти були усиновлені. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказував, що вона є сестрою [PERSON] . В 2004 році її брат [PERSON] познайомився з [PERSON] і вони почали жити разом, однією сім`єю в кватирі [PERSON] , організували свій бізнес - зовнішня реклама, у них був спільний побут та бюджет до 2015 року. В 2008 році вони купили будинок переїхали туди жити та паралельно робили ремонт. Спочатку вони жили втрьох [PERSON] , [PERSON] та її донька від першого шлюбу, пізніше усиновили 4-х дітей, яких [PERSON] записала на себе, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Потім в [PERSON] купили квартиру, спочатку їздили туди, а потім [PERSON] залишилася там жити, а [PERSON] приїздив туди кожні вихідні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є директором підприємства «Новий двір», яке займається благоустроїм територій. В період 2008-2009 років вони виконували роботи по благоустрою будинку в с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, їх найняв [PERSON] . В той період часу вони жили з [PERSON] та вели себе як подружжя. За виконані роботи з ним розраховувася [PERSON] . Допитаний в судовому свідок [PERSON] пояснив, що він з серпня 2014 року по липень 2015 року в 3-х квартирах в [PERSON] та в 2-х будинках на [PERSON] зі своєю бригадою робив електрику. Власниками вказаних приміщень були [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони надавали проекти з робіт. [PERSON] майже кожні вихідні приїздив, розраховувася з ним та привозив всі матеріали. В 2015 році [PERSON] розповіла, що припинила стосунки з [PERSON] . Також, вказував, що він знає, що спільних дітей у [PERSON] та [PERSON] не було. У них була рідна донька [PERSON] - [PERSON] та четверо усиновлених дітей. Натомість відповідач [PERSON] , заперечуючи факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем, у відзивах на позов вказувала, що позивач з квітня 2008 року по травень 2015 року чи в будь-який інший період не проживав у її будинку, а іноді запрошувався до нього виключно у якості гостя нарівні з іншими друзями, товаришами, бізнес-партнерами та сусідами. Вони ніколи не проживали однією сім`єю, спільного бюджету у них не було. Відповідач на спростування факту проживання з позивачем однією сім`єю надала: -акт від 28.03.2019, складений мешканцями будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] разом з донькою [PERSON] та своєю матір`ю [PERSON] проживали періодично з 24.06.2003 по 18.11.2008 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 231 Том 4); -довідку про реєстрацію місця проживання особи від 13.01.2017, згідно якої відповідач та її донька [PERSON] у період 24.06.2003 по 18.11.2008 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 232-233 Том 4); -акт від 12.04.2019, складений депутатом Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в присутності сусідів - мешканців [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з 01.01.2008 року по 31.10.2010 проживають періодично за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 235 Том 4); -акт від 28.03.2019 складений депутатом Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в присутності сусідів - мешканців [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] разом з дітьми з 01.10.2010 по день складення акту не проживають за місцем реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 236 Том 4); -акт від 19.04.2019 складений депутатом Вільненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в присутності сусідів - мешканців [ADDRESS] , згідно якого мати відповідача [PERSON] в період з січня 2010 року по січень 2013 року проживала періодично, а з січня 2013 року по травень 2014 року постійно, без реєстрації, разом з донькою відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 237 Том 4); -акт про проживання осіб у житлі від 25.03.2021, складений мешканцями с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області завірений старостатом Лозуватської сільської ради, в якому зазначено, що у період з 29.02.2008 по час складення акту, крім відповідача, її дітей та її матері, які проживали у будинку постійно та періодично у відповідні періоди, інші особи, у будинку не проживали та не проживають (а.с. 11-12 Том 10). Крім того, відповідач вказувала, що з 19.10.2010 по 10.11.2014 проживала разом зі своїми дітьми у належній їй на праві власності квартирі за адресою [ADDRESS] , про що надала довідку № 01/1 від 10.11.2014 , видану ТСЖ «Дарсан-ПАЛАС» (а.с. 123-125 Том 9). На момент подання відзиву позивач проживала за цією ж адресою, що підтверджується довідкою виданою ТСЖ «Дарсан-Палас» від 10.01.2017 № 253/1, згідно якої відповідач разом з трьома дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] , з 11.11.2014 по теперішній час (а.с. 126-128 Том 9). Відповідач надала довідки з медичних закладів, з яких вбачається, що її діти в березні 2012 зняті з обліку в амбулаторії № 4 КНП «ЦПМСД № 6» у м. Кривий Ріг, у зв`язку зі зміною місця мешкання, виїзд та перебування [ADDRESS] та з 03.09.2014 знаходяться під спостереженням лікувального закладу ДБУ «Ялтинська дитяча лікарня (а.с. 131, 133- 141 Том 9); довідки з навчальних закладів, з яких вбачається, що її діти з 2014 року навчаються в навчальних закладах в АР Крим (а.с. 147- 159 Том 9). З інформації наданої Службою у справах дітей Криворізької районної адміністрації Дніпропетровської області 12.04.2019, вбачається, що [PERSON] разом зі своїми дітьми понад 5 років проживає в м. Ялта АР Крим, про що вона інформувала службу у справах дітей в зручний для неї спосіб (а.с. 238 Том 4). Суд, вирішуючи спір, який виник між сторонами, керується наступними нормами матеріального права. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Разом із цим положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України). Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.07.2021 року у справі N° 727/12480/17. Судом встановлено, що жоден зі сторін у період з квітня 2004 року по травень 2015 року, не перебували у будь - якому іншому шлюбі. Твердження відповідача, що вона в період з січня 2004 року по грудень 2008 року перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , що було встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровськ області від 19 квітня 2018 року (а.с. 192-194 Том 3), суд не приймає до уваги, оскільки згідно загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане судове рішення скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2019. Позивач на підтвердження проживання однією сім`єю з відповідачем [PERSON] вказував, що під час спільного проживання з відповідачем, вони усиновили чотирьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які за бажанням відповідача були зареєстровані зі слів матері, тобто у свідоцтвах про їх народження батьком вказаний [PERSON] , оскільки вони на час усиновлення дітей не перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей ( а.с. 73-76 Том 1). Однак, рішеннями Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2009, 25.03.2010, 14.09.2010 та 22.03.2012 про усиновлення дітей, було встановлено, що на час розгляду справ відповідач проживала за адресою: [ADDRESS] , тільки разом із дітьми (а.с. 94-97, 99-103, 106-112, 113-116 Том 3). З аналізу вказаних рішень випливає, що при неодноразових перевірках сімейно-побутових умов за місцем проживання [PERSON] , які проводилися комісіями у складі представників служби у справах дітей, органу опіки та піклування, не встановлено факту проживання [PERSON] з [PERSON] , як чоловіка та дружини, ведення ними спільного господарства, прийняття участі позивача у вихованні дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.4 ст. 211 Сімейного кодексу України, особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Отже, вищенаведені норми закону дозволяють усиновлення дітей особами, які проживають однією сім`єю, що спростовує покази позивача [PERSON] про спільне рішення сторін усиновити дітей та відмову реалізувати його права на це відповідних органів, до повноважень яких входить вирішення вказаного питання. Також, суд не може прийняти до уваги документи кримінального провадження № 12012040230000016 від 22.11.2012 (а.с. 4-23, 52-71 Том 3), на яке посилається позивач як на докази спільного проживання з позивачем, оскільки вони не містяться відомостей про період проживання позивача однією сім`єю з нею, ні про спільний побут, бюджет чи придбання майна за спільні кошти, тобто з матеріалів кримінального провадження неможливо встановити дійсні обставини справи, які входять до предмету доказування. [PERSON] 11.12.2014 склав заповіт, згідно якого розпорядився належним йому на час смерті майном, заповівши ряд квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 78 т.2). Вказаний заповіт 04.07.2015 скасований за заявою позивача та, на переконання суду, не свідчить про спільне проживання сторін однією сім`єю. Крім того, позивачем в якості доказів проживання однією сім`єю з відповідачем [PERSON] надані фотографії, на яких зображені [PERSON] , [PERSON] та діти відповідача (а.с. 44-49 Том 1), однак надані фото не є достатніми доказами, оскілки вони свідчать про те, що позивач та відповідач іноді проводили час разом, між ними у певний період часу були близькі, романтичні стосунки як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Натомість фотокартки не доводять факт, що у заявлений позивачем спірний період між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а тим паче не доводять, що вони проживали разом. Показання свідків, надані в судовому засіданні, згідно яких сторони разом мали спільний бізнес, святкували свята та відпочивали, не доводять факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладених в постановах від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц та від 06.04.2020 року у справі № 738/1452/17. Навпаки, надана відповідачем сукупність доказів у виді актів та довідок з місця проживання відповідача у спірний період, судових рішень про усиновлення дітей, спростовує взагалі факт спільного проживання сторін. Таким чином, знайомство та спілкування, спільний відпочинок, спільна присутність на святкуванні свят, ведення спільного бізнесу, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного у позовній заяві періоду часу усталених відносин, які притаманні подружжю. За таких обставин у суду відсутні підстави для встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі, починаючи з квітня 2004 року по травень 2015 року. Щодо вимоги позивача про визнання нерухомого майна: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0001, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0375 га, кадастровий номер 1221881300:02:003:0002, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою [ADDRESS] ; нежитлового приміщення 1-го поверху, загальною площею 35,1 кв.м, в тому числі приміщення офісу № 61-2 по 61-5, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення 1-го поверху, загальною площею 40,0 кв.м, в тому числі приміщення офісу № 61-6 по 61-9, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; квартири загальною площею 58,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 0111900000:01:012:0185, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартири загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; квартири загальною площею 101,2 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення, загальною площею 143,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення офісу та салону краси, загальною площею 172,4 кв.м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за [PERSON] - спільним майном [PERSON] та [PERSON] , з рівними частками по 1/2 кожному, суд дійшов наступного висновку. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто ст.60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18. Дійсно, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2016, [PERSON] в період часу з лютого 2008 року по квітень 2015 року набула у власність частину спірного нерухомого майна (а.с. 24-27 Том 1). Відповідач у відзиві на позовну заяву та в доповненнях до відзиву вказувала, що спірне нерухоме майно вона придбала за власні кошти. Так, домоволодіння та дві земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] придбаний позивачем за кредитні кошти, отримані відповідно до кредитного договору № 0028/08/05-N від 29.02.2008 (а.с. 113-114 Том 1). Згідно з п. 1.1 цього договору кредит надано саме на придбання домоволодіння та земельних ділянок. Домоволодіння було предметом іпотеки на забезпечення виконання зобов`язань відповідача за цим кредитним договором (а.с. 115-119 Том 1). З довідки ПАТ «Банк Форум» від 05.11.2013 № 3095/2.8/2100 [PERSON] достроково в повному обсязі виконала свої зобов`язання за кредитним договором №0028/08/05-N від 29.02.2008, кредитна заборгованість повністю погашена (а.с. 121 Том 1). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 29.02.2008, вбачається, що [PERSON] здійснила повний розрахунок за куплене у [PERSON] домоволодіння з земельними ділянками, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , гроші у сумі 2500000,00 грн. від покупця [PERSON] отримані повністю (а.с. 120 Том 1), що свідчить про самостійний розрахунок відповідача з продавцем домоволодіння та земельних ділянок. Також, на момент придбання спірного нерухомого майна, а саме з 2004 року [PERSON] була приватним підприємцем, засновником та директором ПП «ДОР», ТОВ «ДОР», TOB «РА РАДАР», а тому мала матеріальну можливість придбавати нерухомість на власний розсуд та за власні кошти (а.с. 201 -219 Том 1). Матеріали цивільної справи не містять доказів, які б могли підтвердити показання позивача, як свідка, про заснування сторонами спільного бізнесу, на доходи з якого було придбане спірне нерухоме майно. Відповідач мала певні грошові накопичення, частина з яких містилася на її готівковому рахунку, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 04.10.2013 № 371/169 (а.с. 221Том 9). В той час, згідно довідки № 16 від 29 серпня 2016 року, вбачається, що [PERSON] працював у комунальному підприємстві «Парковка та реклама» на посаді директора підприємства з 14.03.2007 по 16.01.2014 та на посаді заступника директора з оренди -договірних відносин з 15.10.2014 по 27.08.2016 та за цей період (з 14.03.2007 по 27.08.2016) отримав заробітну плату у розмірі 1204411,85 грн. (а.с. 51 Том 1), що є неспівмірним з вартістю спірного нерухомого майна. Позивач стверджував, що для придбання будинку [ADDRESS] позичав грошові кошти в розмірі 500000 доларів США, які стягнуті з нього рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2018 (а.с. 129-132 Том 4). Вказане рішення змінено постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2019 шляхом виключення з описової та мотивувальної частини рішення посилання на мету отримання безвідсоткової позики у сумі 500 000 доларів США, а саме «для придбання домоволодіння за адресою: [ADDRESS] » (а.с. 6-9 Том 6). Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він надавав кошти на придбання [PERSON] спірного нерухомого майна, як вказаного домоволодіння, так і іншого нерухомого майна, що виключає можливість віднесення придбаного відповідачем майна до спільної сумісної власності позивача та відповідача. Крім того, недоведеність позивачем факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виключає задоволення вимоги про поділ майна, оскільки така вимога є похідною від першої. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які б в своїй сукупності підтверджували позовні вимоги позивача, а тому позов задоволенню не підлягає. Оскільки в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed