Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років призначеного рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 3000 гривень. Після ухвалення рішення у позивача змінилися обставини, а саме: із вересня 2022 року позивач навчається у Державному навчальному закладі «Ставропігійське вище професійне училище м. Львова» на денній формі навчання, працевлаштований у ФОП [PERSON] на 0,5 ставки із заробітною платою 3350 грн., а також позивач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2021 року народження, а тому матеріальне становище позивача не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.11.2022 року, що підтверджує те, що сторони у шлюбі перебували короткий період часу. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Представник відповідача подав суду відзив, у якому позовні вимоги заперечив та вказав, що матеріальний стан позивача покращився, так як на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів останній був безробітний, про що вказував у своїй апеляційній скарзі, а, на даний час, позивач працює та наведені позивачем обставини не є підставами для припинення права дружини на утримання, що чітко визначені ст. 85 СК України, яка регулює відносини, що виникли між сторонами, а тому просить відмовити у задоволенні позову. У поданій відповіді на відзив позивач підтримав викладене у позові та наполягав, що його матеріальне становище не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання відповідачки до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позов, оскільки змінилося матеріальне становище позивача, що підтверджується довідкою про розмір заробітної плати, яка становить 3350 гривень і з вересня 2022 року навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Ставропігійське вище професійне училище м. Львова», що позбавляє його змоги займатися іншою оплачуваною роботою, а також те, що позивач являється платником аліментів на малолітню доньку. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч.1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.05.2022 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] трьох років, починаючи з 13.08.2021 року /а.с. 30-33/. Згідно постанови Львівського апеляційного суду від 26.05.2022 року, сторони [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12/, донька [PERSON] проживає разом із відповідачкою, що підтверджується матеріалами справи не оспорюється сторонами. Відповідно до долучених до матеріалів справи копій документів, [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників та станом на 22.11.2022 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.11.2022 за період з 13.08.2021 по 31.10.2022 становить 37907,71 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 01.09.2023 року №29441 ВП №67817051 /а.с. 34, 37-38/. Крім цього, згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 01.09.2023 року №29439 ВП №67794419, заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме: [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від усіх видів заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 13.08.2021 року, станом на 01.09.2023 року становить 6319,90 грн./а.с. 35-36/. Таким чином, судом встановлено, що позивач не сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на малолітню дитину. Згідно долученої до матеріалів справи довідки, [PERSON] працює в ФОП [PERSON] на 0.5 ставки і його заробітна плата за грудень 2022 та січень 2023 року склала 3350 гривень за кожен місяць /а.с.7/. Частиною 2 статті 84\~СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини 4 статті 84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Підстави для припинення такого права передбачені ст. 85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, підстави наявності права у [PERSON] на утримання за даною нормою, що були встановлені рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.05.2022 року, не змінилися, та дитина віком до трьох років проживає із матір`ю /відповідачем у справі/. Підстав, визначених ст. 85 Сімейного кодексу України для припинення права [PERSON] на утримання стороною відповідача суду не надано. Враховуючи наведені обставини, положення ст. 85 Сімейного кодексу України, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідач не заявляла до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed