Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У жовтні 2023 року представник відповідача звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2023 у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Відповідач поніс витрати на правову допомогу у сумі 20\~000,00 гривень (вивчення позовних заяв з додатками 6 000,00 грн., підготовка відзиву на позов по справі з урахуванням отримання додатків до нього 14\~000,00 грн.), тому просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у зазначеному розмірі. У відповіді на відзив відповідача представник позивача зазначає, що сума витрат на правову допомогу відповідачем значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсацій витрат на правову допомогу, крім того звертає увагу, що сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ. Сторони у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, подану заяву підтримує та наполягає на її задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2023 у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено. Представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 20\~000,00 грн. У відповідності до п. 3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. Згідно ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правничої допомоги № 423/23 від 04.04.2023 укладеного між адвокатом Валько І.В. та Морозевич С.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 685, ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , акт-рахунок № 1 прийому-передачі послуг від 06.04.2023 (вивчення позовних заяв з додатками 6 000,00 грн., підготовка відзиву на позов по справі з урахуванням отримання додатків до нього 14\~000,00 грн.). Відповідно до ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні розміру витрат на правову допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене вище, зважаючи на складність справи,

Outcome: partial