Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 04 червня 1993 року. Від шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось. У сторін відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства. Позивачка зазначає, що протягом останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони вже довгий час проживають окремо один від одного, шлюбні відносини фактично припинено, не ведуть спільного господарства достатньо довгий час, не спілкуються між собою. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві від 04.12.2023 р. представник позивачки просила справу розглянути без її участі та участі позивачки, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 червня 1993 року, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №735. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.9,10). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались: вони проживають окремо протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини та не спілкуються між собою. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить її заява від 04.12.2023 р. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у поданій суду заяві від 06.12.2023р. не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved