Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 18.02.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 40000 грн., а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти у строк, передбачений цим договором - до 18.12.2020. На підтвердження вказаного вище договору та його умов, відповідачем власноруч було написано та надано позивачу розписку про одержання ним грошових коштів, а також відповідачем був зазначений кінцевий термін їх повернення 18.12.2020 року. Проте, відповідач, у строки, обумовлені договором, позику не повернув. Пунктом 6.5. укладеного з Відповідачем договору позики було визначено, що при порушенні Позичальником строку повернення Позики, установленого п. 4.2 Договору, він згідно зі ст.ст. 625 та 1050 ЦКУ також зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. У зв`язку з не поверненням відповідачем позики у сумі 40000,00 грн, відповідно до умов укладеного договору позики, відповідач має сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - це 5 291,46 грн. та 3 % річних від простроченої суми - це 1420,16 грн. Розрахунковим періодом для нарахування штрафних санкцій є з 19.12.2020 р. по 23.02.2022 р. Тому позивач змушений звернутись до суду і просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 46711,62 грн. з яких: 40000,00 грн. сума основного боргу, 5291.46 грн. - інфляційних нарахувань та 1420,16 грн - 3 % річних. Сторони в судове засідання не з`явились. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу 40000,00 грн. до 18.12.2020 року, що підтверджується договором позики та розпискою. (а. с. 4, 5) Відповідно до встановленого терміну відповідач борг позивачу не повернув. У відповідача перед позивачем виникла заборгованість, розмір якої складає 40000,00 грн. Із змісту ст. ст. 525, 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Із змісту ст. 623 ЦК України вбачається, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути борг позивачу, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 40000,00 грн. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання в вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Пунктом 6.5. укладеного з Відповідачем договору позики було визначено, що при порушенні Позичальником строку повернення Позики, установленого п. 4.2 Договору, він згідно зі ст.ст. 625 та 1050 ЦКУ також зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. У зв`язку з не поверненням відповідачем позики у сумі 40000,00 грн, відповідно до умов укладеного договору позики, відповідач має сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 5291,46 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1420,16 грн. Розрахунковим періодом для нарахування штрафних санкцій, як вказує позивач в позові, є з 19.12.2020 р. по 23.02.2022 р. Отже, з огляду на наведені приписи матеріального права, умови укладеного договору позики та у зв`язку з не виконанням відповідачем своїх обов`язків за укладеним договором позики, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5291,46 грн. - інфляційних нарахувань та 1420,16 грн - 3 % річних. Із змісту ст. 141 ЦПК України вбачається, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved