Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

У червні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов приватного підприємства «АВТО ПОРТАЛ», [PERSON] , [PERSON] в особі адвоката Войтовича Євгена Михайловича до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, слідчого СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Єгора Сергійовича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, захист ділової репутації. Ухвалою суду від 09.06.2023 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачеві строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків три дні з дня отримання копії ухвали суду. 15.06.2023 на адресу суду надійшла оновлена позовна заява приватного підприємства «АВТО ПОРТАЛ», [PERSON] , [PERSON] в особі адвоката Войтовича Євгена Михайловича до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - слідчий СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Єгор Сергійович, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, захист ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.05.2023 в період з 16 год 56 хв по 17 год 30 хв слідчий ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С. провів огляд приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , про що склав протокол. Відповідно до цього протоколу огляд проведено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 №336/4583/23 в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №42023080000000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України. Так, згідно із вказаним протоколом: «оглянуто будівлю, яка розташована у вигляді літери «Т». Відносно проїзної частини по [ADDRESS] бригади вертикальна частина будівлі являє собою три поверхи. а горизонтальна 4». У ході огляду за допомогою електроболгарки демонтовано навісний замок на вхідній двері. Виявлено два теплових агрегати (твердотопливні).» Описана будівля належить позивачу ПП «АВТО ПОРТАЛ». Відповідно до технічної документації об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , будівля зазначена як будівля адміністративного управління літ. А-3. На огляд цієї будівлі слідчий суддя не надавав дозволу на огляд або обшук. Огляд проведено без участі представників власника. За таких обставин, позивачі вважають, що огляд проведено із грубим порушенням вимог ст. 233 КПК України. Позивач [PERSON] є засновником ПП «АВТО ПОРТАЛ», позивач [PERSON] є директором ПП «АВТО ПОРТАЛ». Незаконним оглядом ПП «АВТО ПОРТАЛ» спричинено матеріальну шкоду у вигляді вартості пошкодженого навісного замка вартістю 1500 грн. Результатом незаконного огляду є погіршення ділової репутації ПП «АВТО ПОРТАЛ», що підтверджується публікаціями в засобах масової інформації про нібито кримінальні правопорушення з боку працівників підприємства. За результатами незаконного огляду [PERSON] та [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях з приводу погіршення їх ділової репутації, приниження часті та гідності. Моральну шкоду позивачами оцінено у 100000 грн. Посилаючись на вказані обставини та норми Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», просять суд стягнути з відповідача: на користь ПП «АВТО ПОРТАЛ» матеріальну шкоду в сумі 1500 грн; га користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50\~000 грн; на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50000 грн; на користь [PERSON] 10000 грн відшкодування судових витрат. Ухвалою суду від 20.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 10.07.2023 від Міністерства внутрішніх справ України надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача (а.с.78-80) та клопотання про закриття провадження у справі (а.с.87-88). 17.07.2023 від представника позивачів надійшло клопотання, в якому просить суд закінчити підготовче судове засідання за відсутності позивачів (а.с.91). 18.07.2023 від Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на позовну заяву, обгрунтований тим, що Міністерство внутрішніх справ України та Національна поліція є окремими центральними органами виконавчої влади, не підпорядкованими один одному. Отже, позивачі помилково заявляють відповідачем по справі Державу Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, яке їх прав і інтересів не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед позивачами за дії територіального підрозділу ГУНП в Запорізькій області. Крім того, у спірних правовідносинах суд не наділений повноваженнями встановлювати факт порушення кримінального процесуального законодавства уповноваженими на те посадовими особами правоохоронних органів, зокрема, порушення порядку проведення огляду приміщення тощо, і відповідно встановлювати факт завдання шкоди позивачам із вказаних підстав. Вирішення цього питання належить до кримінального судочинства. Спричинення матеріальної шкоди шляхом пошкодження посадовою особою МВС України навісного замка, нічим не доведено. Зі змісту позовної заяви не вбачається, в чому полягає спричинення позивачам моральної шкоди МВС України. (а.с.101-108). 18.07.2023 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по справі №317/3658/20. У період з 28.07.2023 по 22.08.2023 головуючий суддя перебувала у щорічній відпустці. 14.09.2023 підготовче судове засідання було відкладено, оскільки представник відповідача не зміг потрапити до приміщення Деснянського районного суду м. Києва для розгляду справи у режимі відеоконференцзв`язку. 17.10.2023 від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачів (а.с.157). Ухвалою суду від 17.10.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в цивільній справі відмовлено. Ухвалою суду від 17.10.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 30.11.2023 від представника відповідачів адвоката Войтовича Є.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника (а.с.190). 01.12.2023 від третьої особи - слідчого СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковея Є.С. надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.191). Відповідач Міністерство внутрішніх справ України повідомлено про дату, час та місце судового розгляду належним чином (а.с.185). Заяв або клопотань на адресу суду не направило. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно із протоколом огляду від 25.05.2023, у період часу 25.05.2023 з 16 год 56 хв по 17 год 30 хв, слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковеєм Є.С., на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 у справі №336/4583/23, проведено огляд приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 03.04.2023 до ЄРДР за №42023080000000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України (а.с.37-42, 55-57). На підтвердження належності будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , ПП «АВТО ПОРТАЛ», позивачами надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №334503152 від 03.06.2023, копію зведеного акту вартості будівель та споруд та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №192294242 від 10.12.2019, копію технічного паспорту на приміщення І, будівлі адміністративного управління літера А-3, інвентарний №54 (а.с.11-30). Згідно із інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ПП «АВТО ПОРТАЛ» є: 70410, Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, вул. Центральна, буд. 7-А (а.с.54). Згідно із п. 4.1 Статуту ПП «АВТО ПОРТАЛ» власником підприємства є [PERSON] (а.с.31-36) Згідно із наказом від 19.05.2020 директором ПП «АВТО ПОРТАЛ» є [PERSON] (а.с.43). Відповідно до довідки ПП «АВТО ПОРТАЛ» на балансі підприємства обліковується замок навісний, балансовою вартістю станом на 05.06.2023 1500 грн (а.с.44). Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачами ставиться питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ПП «АВТО ПОРТАЛ» під час проведення санкціонованого обшуку у межах кримінального провадження, а також моральної шкоди, спричиненої фізичним особам засновнику та директору ПП «АВТО ПОРТАЛ» внаслідок проведення незаконного, на їх думку, обшуку. Моральна шкода, виходячи із позовних вимог, полягає у моральних стражданнях з приводу погіршенні ділової репутації [PERSON] та [PERSON] , а також з приводу приниження їх честі та гідності. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт (ч. 1 ст. 1176 ЦК) Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК, Закон № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Вказаний висновок відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. У такому випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення шляхом надання достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої йому шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями, у даній справі, слідчого ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області під час проведення слідчої дії обшуку у кримінальному провадженні №42023080000000027 від 03.04.2023. Крім того, суд, вважає необхідним звернути увагу на те, що правомірність обшуку й інших процесуальних дій, проведених у межах кримінального провадження, яке не припинено, підлягає перевірці судом у порядку кримінального судочинства (правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 в справі №802/1335/17-а). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів. Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Позивачі та їх представник жодного разу до суду не з`явилися та заявляли клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності. Інших заяв або клопотань, як і відповіді на відзив Міністерства внутрішніх справ України від позивачів до суду не надходило. Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878, визначено, що Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України Міністерство внутрішніх справ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідних сферах. Наказом МВС України від 06.11.2015 №1389 «Про затвердження структури Міністерства внутрішніх справ України» затверджено структуру МВС України, з якої вбачається, що Національна поліція України та її територіальні підрозділи не входять до складу Міністерства внутрішніх справ України. Відтак, Міністерство внутрішніх справ України є політичним, а не правоохоронним органом, який здійснює формування політики центральних органів влади та відповідно не несе відповідальність за дії інших центральних органів влади Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VI Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Пунктом 7 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 визначено, що Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також заклади та установи. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIll, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області (ЄДРПОУ 40108688). Відповідно до Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, а саме - пп. 7, 9 п.4 цього Положення, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності. Отже, Міністерство внутрішніх справ України та Національна поліція є окремими центральними органами виконавчої влади, не підпорядкованими одне одному За таких підстав, суд погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, про помилкове зазначення відповідачем у справі Державу Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, яке їх прав і інтересів не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед позивачами за дії територіального підрозділу ГУНП в Запорізькій області. Позивачами у позові не обґрунтовано та не надано доказів того, що Міністерством внутрішніх справ України будь-яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються права, свободи чи інтереси позивачів, а тому, суд вважає, що Міністерство внутрішніх справ України не являється належним відповідачем у даній справі, що є окремою підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, в ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено клопотання про заміну належного відповідача належним, або залучення до участі у справі належного співвідповідача, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed