Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2019 року між [PERSON] та АТ «РВС Банк» було підписано заяву-договір №0043324 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяви-договору відповідач акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок 30 769 грн. 23 коп., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка - 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору №0043324 від 29.10.2019, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки 29.10.2019, на яку цього ж дня були зараховані кошти у сумі 30 769 грн. 23 коп. Додатком №1, який є невід`ємною частиною заяви-договору №0043324 від 29 жовтня 2019 року, визначаються: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором. 28 жовтня 2021 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1. Як вбачається з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором №0043324 від 29.10.2019 на загальну суму 42 021 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 22 940 грн. 80 коп., заборгованість за процентами - 5 234 грн. 55 коп., заборгованість за комісією - 13 846 грн. 20 коп. Таким чином, станом на 04.09.2023 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Паріс» становить 42 021 грн. 55 коп. У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем також відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України нараховано 411 грн. 01 коп. - 3% річних за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та 1 834 грн. 93 коп. інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022. На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув та інші платежі передбачені умовами договору не сплатив, тому позивач і звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 44 267,49 грн., що складається з: 22 940,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 234,55 грн. - заборгованість за процентами; 13 846,20 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 411,01 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022; 1 834,93 грн. - інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022, а також судові витрати. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке було відкладено до 01 грудня 2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, однак судова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відмітками пошти у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Місце ж проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС у Чернігівській області від 29.09.2023, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Крім того, про судове засідання, яке призначено на 01.12.2023 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 29 жовтня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС Банк» було підписано заяву-договір №0043324 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Вказана заява-договір містить, зокрема, персональні дані відповідача та прохання надати їй споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 30 769 грн. 23 коп.; строк дії кредиту 24 місяці; процентна ставка 18 % річних; тип ставки фіксована; валюта кредитування гривня; разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту; щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту, шляхом переказу на картковий рахунок клієнта № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] ). У заяві-договорі №0043324 від 29 жовтня 2019 року відповідач проставлянням власноруч свого підпису погодився, зокрема, з тим, що заява-договір разом з публічною пропозицією і паспортом споживчого кредиту та графіком погашення складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує та зобов`язується виконувати його умови; доручила АТ «РВС Банк» здійснювати договірне списання з рахунку, відкритого на його ім`я № [NUMBER] (IBAN: [NUMBER] ) у валюті, відкритій у банку на умовах та в період, визначений умовами публічної пропозиції; в додатку №1, який є невід`ємною частиною цієї заяви-договору, визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми компенсаційної винагороди та інші платежі за договором; акцептував укладення договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору; з умовами договору ознайомлена та зобов`язався самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситися до договору; отримала платіжну картку (а.с.16). Також, 29 жовтня 2019 року [PERSON] ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту. Крім того, [PERSON] та АТ «РВС Банк» підписали додаток №1 до заяви-договору №0043324 від 29.10.2019, що містить графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. У цьому додатку зазначено, що підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. За змістом додатку №1 до заяви-договору №0043324 від 29.10.2019 банк надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 30 769 грн. 23 коп., з фіксованою процентною ставкою 18% річних, зі строком користування кредитом 24 місяці та супутніми витратами позичальника: комісією за розрахунково-касове обслуговування заборгованості - 3%; комісією за надання кредиту - 769,23 грн. Проценти нараховуються на залишок заборгованості щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка настане раніше): 1) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в договорі, виходячи з фактичної кількості днів у місці та 360 днів у році; 2) фактичного повернення заборгованості за кредитом (а.с.17). Факт отримання відповідачем кредитних коштів за заявою-договором №0043324 від 29 жовтня 2019 року в сумі 30 769 грн. 23 коп. підтверджується меморіальними ордерами №5553 та №5554 від 29 жовтня 2019 року (а.с.27). Публічна пропозиція Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб затверджена рішенням Правління Акціонерного товариства «РВС Банк» (протокол №01102019/1 від 01.10.2019), яка вступає в дію 04.10.2019 (а.с.5-15). Пунктом 3.2.1. розділу 3 Публічної пропозиції передбачено, що приєднання (акцепт) до цього договору відбувається під час звернення клієнта до банку, шляхом оформлення та підписання клієнтом відповідної заяви-договору у двох примірниках. Договір вважається укладеним, а умови договору акцептованими клієнтом з дати підписання клієнтом заяви-договору. Згідно з пунктами 7.4.1., 7.4.4. розділу 7 Публічної пропозиції, процентна ставка за споживчим кредитом визначається Умовами кредитування за кожним споживчим кредитом, зазначається у Заяві-Договорі щодо оформлення конкретного споживчого кредиту та діє протягом зазначеного строку. Розрахунок процентів за користування споживчим кредитом здійснюється з використанням методу «факт/360». Розрахунковим періодом вважається календарний день місяця, включно для розрахунку процентів за перший місяць користування споживчим кредитом, а також з першого по останнє число місяця включно для всіх наступних періодів. За змістом пунктів 7.5.1, 7.5.2 розділу 7 Публічної пропозиції одноразова комісія розраховується у процентах від затвердженої суми і сплачується у день надання споживчого кредиту за рахунок кредитних коштів шляхом збільшення суми споживчого кредиту на суму одноразової комісії. Розмір процентної ставки одноразової комісії визначається Умовами кредитування за конкретним споживчим кредитом і зазначається у Заяві-Договорі. Щомісячна комісія розраховується у процентах від затвердженої суми споживчого кредиту, наданого клієнту, незалежно від фактичної кількості днів користування споживчим кредитом на дату щомісячного платежу та/або у дату повного дострокового погашення заборгованості за споживчим кредитом. Розмір процентної ставки щомісячної комісії визначається Умовами кредитування за конкретним споживчим кредитом і зазначається у заяві-договорі. Відповідно до пункту 7.7.2.4 розділу 7 Публічної пропозиції клієнт зобов`язується повернути споживчий кредит та сплатити всі передбачені заявою-договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором. Як вбачається з пункту 7.7.2.17. розділу 7 Публічної пропозиції, клієнт зобов`язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання клієнтом зобов`язань за споживчим кредитом. При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами заяви-договору. 28 жовтня 2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір №28/10/2021-1 про відступлення права вимоги, згідно з пунктами 1.1., 3.1. якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною. Права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору. Згідно додатку №1 до договору №28/10/2021-1 про відступлення права вимоги від 28 жовтня 2021 року від АТ «РВС Банк» до ТОВ «ФК «Паріс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №0043324 від 29.10.2019 на загальну суму 42 021 грн. 55 коп., з них: 22 940,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 234,55 грн. - заборгованість за процентами, 13 846,20 грн. - заборгованість за комісією (25,26). 28 жовтня 2021 року АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» підписали акт прийому-передачі прав вимоги і документів до договору про відступлення прав вимоги №28/10/2021-1 від 28 жовтня 2021 року з додатком №1, якими підтверджується передання банком позивачу кредитної справи боржника [PERSON] за договором №0043324 від 29.10.2019 (а.с.22-24). В цей же день АТ «РВС Банк» у зв`язку з продажем права вимоги до боржника [PERSON] списав заборгованість на суму 42 021,55 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку банку за період з 28.10.2021 по 28.10.2021 (а.с.28-35). 28 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Паріс» направило відповідачу вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання за вих.№84/13/10-2 від 28 жовтня 2021 року (а.с.40,41). Разом із позовною заявою АТ «ФК «Паріс» надано розрахунки заборгованості за договором №0043324 від 29.10.2019 укладеного між АТ «РВС Банк» та [PERSON] , відповідно до яких заборгованість відповідача станом на 04.09.2023 становить 44 267 грн. 49 коп., яка складається з: 22 940,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 234,55 грн. - заборгованість за процентами за період з 31.10.2019 до 28.10.2021; 13 846,20 грн. - заборгованість за комісією; 411,01 грн. - 3% річних за період з 28.10.2021 до 23.02.2022; 1 834,93 грн. - інфляційні втрати за період з 28.10.2021 до 23.02.2022 (а.с.36-39). За приписами ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За приписами ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між АТ «РВС Банк» та [PERSON] шляхом підписання заяви-договору №0043324 від 29.10.2019 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Додатку №1 до заяви-договору №0043324 від 29.10.2019, відповідачу надано споживчий кредит в сумі 30 769 грн. 23 коп. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом -18 % річних, з разовою комісією при видачі кредиту 769,23 грн., щомісячною комісією за розрахунково-касове обслуговування заборгованості - 3 %, на строк 24 місяці, тобто до 29 жовтня 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «РВС Банк» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] обумовлену суму кредиту на погоджені з ним цілі, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносив. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). Умовами заяви-договору №0043324 від 29.10.2019 та додатком №1 до нього передбачено фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму заборгованості за кредитом, тобто в межах строку кредитування та строку надання кредиту - 24 місяці, тобто до 29 жовтня 2021 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, нарахування процентів у розмірі 18% здійснювалося в період з 31 жовтня 2019 року по 28 жовтня 2021 року включно, тобто в межах строку кредитування, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування частини першої статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Із аналізу вказаних правових норм слідує, що позичальник до закінчення терміну кредитування зобов`язаний сплачувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення терміну кредитування, у зв`язку з порушенням ним взятих на себе зобов`язань, повинен нести відповідальність на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, нарахування відповідачу 3% річних поза межами строку кредитування, відповідає умовам чинного законодавства, оскільки є мірою відповідальності, яка виникла на підставі частини 2 статті 625 ЦК України у зв`язку з простроченням виконання ним зобов`язання за кредитним договором. З розрахунку наданого позивачем, вбачається, що відповідачу за період з 28 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року на суму прострочення нараховані 3% річних у сумі 411,01 грн. та 1 834 грн. 93 коп. інфляційних втрат. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, не подано заперечень щодо даного розрахунку, а тому суд приймає до уваги вказаний розрахунок позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Стосовно стягнення заборгованості щомісячної комісії за супроводження кредиту в сумі 13 846 грн. 20 коп., вказаного позивачем в розрахунку заборгованості., суд приходить до наступного. За умовами заяви-договору №0043324 від 29.10.2019, передбачена щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості, залишок боргу за комісією, з урахуванням часткової сплати на суму 8 307,72 грн., становить 13 846 грн. 20 коп., яка нарахована за період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року, у розмірі 3% від суми кредиту (923,08 грн. щомісяця). Укладений між АТ «РВС банк» та [PERSON] договір №0043324 від 29.10.2019 про надання банківських послуг у виді заяви-договору №0043324 від 29 жовтня 2019 року відповідає вимогам чинного на час його укладення законодавству та вільному волевиявленню сторін. Під час укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, проти положень заяви-договору №0043324 від 29.10.2019, яким передбачено сплату комісії за супроводження кредиту у розмірі 3%, не заперечував, дійсність договору не оспорював, а тому з огляду на норми статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Аналізуючи умови кредитного договору №0043324 від 29 жовтня 2019 року суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та АТ «РВС Банк» кредитним договором передбачено нарахування комісії за супроводження кредиту (розрахунково-касове обслуговування) та включено суму нарахувань до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі коли вона відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №161/12771/15-ц (пункт 88), від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (пункт 93), від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункт 27.3), від 30 червня 2020 року у справі №264/5957/17 (пункт 43)). Тобто відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), означає відступлення від аналогічних висновків, сформульованих раніше в інших постановах Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21, пункт 73). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Виходячи з викладених обставин, суд приходить до висновку, що передбачена умовами договору щомісячна комісія повинна нараховуватися та сплачуватися саме протягом дії договору, тобто в період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року включно, тому нарахування позивачем щомісячної комісії з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року відбулося в межами строку укладеного договору №0043324 від 29 жовтня 2019 року і відповідає нормам цивільного права, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено, тому судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-285, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved