Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] [INFO] , починаючи з 01.01.2012 року до часу його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зазначає що [INFO] у віці 80 років, помер [PERSON] [INFO] . Єдиним місцем проживання померлого була квартира [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому йому майно. Спадкоємцями померлого є його рідна сестра [PERSON] , мешканка та громадянка Російської Федерації. Згідно заповіту [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] 1950 року народження. Заявник просить суд, встановити факт постійного її проживання з спадкодавцем [PERSON] [INFO] , починаючи з 01.01.2012 року до часу його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . В судове засідання заявник не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач та представник в судове засідання не з`явилася, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа Приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі -Торжаш Вікторія Ласлівна. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участи. Вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що спадкоємцями померлого [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до свідоцтва серія [NUMBER] є його рідна сестра [PERSON] , мешканка та громадянка Російської Федерації. .(а.с.07) Згідно заповіту від 20.03.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1586 [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] , 1950 року народження.(а.с.09). Відповідно до паспорту [PERSON] встановлено, що вона є громадянкою Російської Федерації, виданого Мікунським міським відділом міліції Усть-Вимського РВВС Республіки Комі від 25.09.2001 року, проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] .(а.с.11-13). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] виданого 12.04.1950 року, Мукачівським міським бюро ЗАГС (а.с.15-16). Відповідно до свідоцтва виданого 11.12.1980 року, серія [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с.16). Згідно заяви [PERSON] від 09 червня 2023 року, посвідченої нотаріально, №70711454, остання відмовилася від прийняття спадщини за заповітом та за законом за померлим [PERSON] на користь [PERSON] . Додатково цією ж заявою [PERSON] підтвердила фактичне постійного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] [INFO] з 2010 року та повне утримання його. (а.с.18). 29 травня 2023 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Герцускі-Торжаш Вікторією Ласлівною зареєстровано спадкову справу № 29/2023 у спадковому реєстрі № 70711454 за заявою [PERSON] про прийняття нею спадщини за померлим [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги. (а.с.19). Згідно Акту від 30.05.2023 року підписаного свідками [PERSON] та [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] [INFO] , проживала зі спадкодавцем [PERSON] [INFO] однією сім`єю за адресою:квартира [ADDRESS] , починаючи з 01.01.2012 року по день його смерті. (а.с. 20). Заявник зазначає, що вимушена звернутися до суду про встановлення вищезазначеного юридичного факту для встановлення факту постійного проживання її [PERSON] [INFO] з спадкодавцем [PERSON] [INFO] , починаючи з 01.01.2012 року до часу його смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Оскільки позивач та [PERSON] мали різні адреси реєстрації та родинним відносинами не пов`язані, для встановлення факту спадкування заявника потрібне відповідне рішення суду з указаного питання. Такі факти спільного проживання та утримання не можуть бути підтверджені нотаріусу іншими доказами. За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу). Згідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За умовами ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись з заявою до суду, заявник наводить аргументи про те, що спільно проживав із померлим в одній квартирі, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, а відтак має право на спадкування, проте вищевказані доводи, як підтвердження проживання разом з померлим [PERSON] , не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. В якості доказів заявник надала акт опитування свідків від 30.05.2023 року та заяву [PERSON] нотаріально засвідчену, зареєстровану в реєстрі №11-141-н/11-2023-1-629 якою відповідач [PERSON] відмовляється від спадщини.(а.с.26). . Суд оцінює критично вищевказані письмові докази в сукупності із іншими дослідженими у справі доказами та приходить до переконання про те, що обставини наведені заявником не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. До таких висновків прийшов Верховний суд у справі № 542/1648/19 (провадження № 61-20204св21), виклавши їх у постанові від 25 травня 2022 року. Разом із тим, заявником не доведено доказами реальності наявності спільного бюджету з померлим, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відтак, суд прийшов до переконання про те, що заявником не подано належних та допустимих доказів постійного її проживання з померлим за однією адресою з 01.01.2012 року , а відтак у заяві про встановлення факту постійного проживання з померлим [PERSON] необхідно відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed