Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним цивільним позовом, який підтримала у клопотанні про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі зі [PERSON] , зареєстрований 08.08.2020 у Сумському РВ ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 156. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її забезпеченні, відповідач у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Тому позивач просить стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Так, встановлено, що з 08.08.2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3), від якого у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Дитина проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що [PERSON] у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, є працездатною особою, працює неофіційно, має мінливий дохід, інших дійтей на утриманні відповідача немає. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За правилом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідач є працездатною особою, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я чи матеріального становища [PERSON] не може приймати участі в утриманні дітей, суду представлено не було. Також не надано доводів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд керується виключно інтересами дитини та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку. За правилом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved