Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У липні 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 48 171,47 грн. в порядку суброгації, а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.Як вбачається із зазначеної постанови, 16 липня 2020 року о 18 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Кіа Rio», д/н [NUMBER] , виїжджаючи заднім ходом з паркувального місця біля магазину «Сільпо» по вул. Горького, 166/1 в м. Павлограді, не впевнився у безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ТОYОTА», д/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 515284 від 16 липня 2020 року).Відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № FО-00677085 від 14 лютого 2020 року, укладеного між АТ «Страхова група «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», та ТОВ «ДТЕК Сервіс», було забезпечено, у разі настання страхового випадку, страхове відшкодування, за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ТОYОTА», д/н [NUMBER] . Власником автомобіля «ТОYОTА», д/н [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , є ТОВ «ДТЕК Сервіс» , яке і звернулось 16.07.2020 року до АТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву ПрАТ «СК «ТАС», із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового Акту № 16794/40/920 від 30 липня 2020 року, АТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «СК «ТАС», був визначений розмір страхового відшкодування у розмірі 48 171,47 грн., з додатком до нього, а саме, розрахунку суми страхового відшкодування у розмірі 48 171, 47 грн., яке складається з: вартості робіт - 4 254,12 грн.; вартості матеріалів - 3 793,13 грн.; вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту - 40 124,22 грн. Згідно платіжної інструкції № 114744 від 31 липня 2020 рокуАТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «СК «ТАС», перерахувало ТОВ «Автосаміт на Столичному», яке здійснювало ремонт автомобіля «ТОYОTА», д/н [NUMBER] , відповідно до виставленого рахунку-фактури № 2020007591 від 29.07.2020 року, суму 48 171,47 грн. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Кіа Rio», д/н [NUMBER] , застрахована не була, то відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен сплатити на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 171, 47 грн. в порядку суброгації. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Як вбачається з постанови Павлоградського міськрайоннного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року судом встановлено, що 16 липня 2020 року о 18 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Кіа Rio», д/н [NUMBER] , виїжджаючи заднім ходом з паркувального місця біля магазину «Сільпо» по вул. Горького, 166/1 в м. Павлограді, не впевнився у безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ТОYОTА», д/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 515284 від 16 липня 2020 року). Постановою Павлоградського міськрайоннного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн. Відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № FО-00677085 від 14 лютого 2020 року, укладеного між АТ «Страхова група «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», та ТОВ «ДТЕК Сервіс», було забезпечено, у разі настання страхового випадку, страхове відшкодування, за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ТОYОTА», д/н [NUMBER] . Власником автомобіля «ТОYОTА», д/н [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , є ТОВ «ДТЕК Сервіс», яке і звернулось 16.07.2020 року до АТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового Акту № 16794/40/920 від 30 липня 2020 року, АТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «СК «ТАС», був визначений розмір страхового відшкодування у розмірі 48 171,47 грн., з додатком до нього, а саме, розрахунку суми страхового відшкодування у розмірі 48 171, 47 грн., яке складається з: вартості робіт - 4 254,12 грн.; вартості матеріалів - 3 793,13 грн.; вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту - 40 124,22 грн. Згідно платіжної інструкції № 114744 від 31 липня 2020 року АТ «СГ «ТАС», яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «СК «ТАС», перерахувало ТОВ «Автосаміт на Столичному», яке здійснювало ремонт автомобіля «ТОYОTА», д/н [NUMBER] , відповідно до виставленого рахунку-фактури № 2020007591 від 29.07.2020 року, суму 48 171,47 грн. Як вбачається з перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, станом на 16.07.2020 року, поліс на ТЗ № [NUMBER] , за запитом, знайдено не було. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18. За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку правовідносини виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування - суброгації. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. В свою чергу, згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Судом установлено, що у межах ліміту відповідальності ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило страхове відшкодування у розмірі 48 171, 47 грн. на ремонт автомобіля «ТОYОTА», д/н [NUMBER] , який належить ТОВ «ДТЕК Сервіс», тому вказана сума матеріального збитку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку суброгації. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. У свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». За таких обставин, приходжу до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 171, 47 грн. в порядку суброгації. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених ним, щодо сплати судового збору.

Outcome: approved