Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

23.02.2023 року [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області 20.09.2001 року, актовий запис № 122. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2001 р. між сторонами укладено шлюб. Від спільного проживання мають двох дітей неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та повнолітню дочку [PERSON] . Проте спільне подружнє життя у них не склалося, оскільки під час сумісного проживання часто виникали непорозуміння і не бажання розуміти один одного. Все це призвело до розпаду їхньої сім`ї. Шлюбно-сімейні відносини між ними давно припинені, більше п`яти років спільного господарства не ведуть у кожного свій бюджет. На підставі викладеного, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.03.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2023 року надано термін для примирення строком на шість місяців. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.11.2023 року поновлено провадження по справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, 23.03.2023 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. 19.05.2023 року через канцелярію суду подав заяву про надання строку на примирення, в якому зазначив, що між сторонами проводяться примирливі процедури задля збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2001 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.02.2023 року, актовий запис № 122. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому сторони записані її батьками. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння та різні погляди на життя. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, в сім`ї втрачено почуття любові, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved