Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. \~\~\~\~В позові вказує, що\~ [INFO] померла матір позивача, [PERSON] , [INFO] (надалі спадкодавець) місце народження: Порткульский с/с, Узченського р-ну, Ошской обл. На момент смерті померла проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 19.02.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міста Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України продовжено до 20.05.2023. Позивач не встиг подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки 25.02.2022 року я був мобілізований в ЗСУ у зв`язку 24 лютого 2022 року у зв`язку з\~військовою агресією Російської Федерації проти України\~ та введенням на території Україні воєнного стану, що підтверджується записом у військовому квитку. Окрім позивача спадкоємцями після померлої матері є моя рідна неповнолітня сестра, [PERSON] , [INFO] та чоловік матері позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.04.2016 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [INFO] помер чоловік матері позивача, [PERSON] , [INFO] місце народження: Україна, Запорізька обл., Оріхівський район, село Юківка, який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 11.01.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міста Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). За життя матір позивача, [PERSON] , [INFO] зміну прізвище неповнолітній сестрі позивача з « [PERSON] » на [PERSON] , [INFO] , та зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін. Оскільки молодша сестра позивача залишилася круглою сиротою, він звернувся з заявою до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про встановлення піклування над неповнолітньою сестрою, [PERSON] [INFO] . Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 16.02.2023 року мене призначено піклувальником над неповнолітньою сестрою, [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок [ADDRESS] (до зміни назви вулиця Жовтнева) будинок [ADDRESS] ; та 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] розташованого на земельній ділянці розміром 459 кв.м. 24.05.2023\~року позивач\~звернувся до\~Четвертої Запорізької\~державної нотаріальної\~контори Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~щодо оформлення\~спадщини.\~Відповідно до\~відповіді нотаріуса\~позивач пропустив\~строк для\~прийняття спадщини\~та запропонувала\~звернутися з\~позовною заявою\~до суду\~про поновлення\~строку.\~ Але він не міг звернутися до нотаріуса в строки встановлені законодавством, оскільки перебував як військовослужбовець в лавах ЗСУ. 28.06.2023 року до суду від Четвертої запорізької державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи № 104/2023, які були витребувані ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2023 року. В судове засідання сторони не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] мати позивача [PERSON] померла, а 25.02.2022 року позивач був мобілізований до лав ЗСУ у зв`язку з\~військовою агресією російської федерації проти України\~ та\~введенням на\~території Україні\~воєнного стану. У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що позивач\~з 25.02.2022\~згідно з\~Указом Президента\~України від\~24.02.2022\~№69/2022\~у зв`язку\~з оголошенням\~в Україні\~військового стану\~призваний на\~військову службу\~по мобілізації\~до військової\~частини [NUMBER] .\~ Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері. В передбачений законом 6-місячний строк, він не звернувся до нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки 25.02.2022 року був в лавах Збройних Сил України, що підтверджується відмітками у військкому квитку позивача серія [NUMBER] , зокрема на сторінці 9. Родинний зв`язок позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 17 листопада 1987 року, у якому [PERSON] зазначена його матір`ю. Спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру № 166066-2019 [PERSON] зареєстрованийз а адресою: [ADDRESS] . Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою, другою\~статті 1220 ЦК України\~визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною третьою\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені\~статтею 1272\~ЦК України. Частиною першою\~статті 1272 ЦК України\~визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно з пунктами 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Згідно зі\~статтею 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). З огляду на долучені та досліджені документи, а також враховуючи, що\~Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~з 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, що існує і на момент розгляду даної цивільної справи, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та документально підтвердженими, крім того, причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не залежать від його волевиявлення, а є об`єктивними труднощами, що існують в країні у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій та призову позивача до лав ЗСУ;, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є чотири місяця, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved