Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому вказувала, що 30 вересня 2014 року Доманівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення у цивільній справі №475/688/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягнув з відповідача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 500 грн щомісячно. Разом з тим, з 10 лютого 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 02 листопада 2016 року Доманівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення у цивільній справі №475/835/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягнув з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Оскільки старший син відповідача [PERSON] досяг повноліття, внаслідок чого аліментні зобов`язання відповідача щодо нього були припинені, а тому [PERSON] , посилаючись на положення ч. 1 ст. 192 СК України, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] на підставі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області, ухваленого у цивільній справі №475/835/16, з 1/6 частини до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. 09 жовтня 2023 року своїм розпорядженням голова Доманівського районного суду Миколаївської області передала справу на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] не з`явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка та її представниця в окремих заявах не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема суд встановив, що 30 вересня 2014 року Доманівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення у цивільній справі №475/688/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягнув з відповідача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 500 грн щомісячно. Разом з тим, з 10 лютого 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 02 листопада 2016 року Доманівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення у цивільній справі №475/835/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягнув з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Старший син відповідача [PERSON] досяг повноліття, внаслідок чого аліментні зобов`язання відповідача щодо нього були припинені. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Крім цього, зі змісту ч. 5 ст. 183 СК України вбачається, що звичайний розмір аліментів становить на одну дитину - одну чверть, на двох дітей - одну третину, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 та інших. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. З урахуванням встановлених обставин, зокрема визначеного законом звичайного розміру аліментів на одну дитину (1/4 частина заробітку (доходу) платника аліментів), суд погоджується з доводами сторони позивачки, що після ухвалення судового рішення від 02 листопада 2016 року про стягнення з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліментів матеріальне становище відповідача змінилося, а саме його було звільнено від обов`язку щодо утримання старшого сина [PERSON] у зв`язку з досягненням ним повноліття. Докази наявності обставин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання доньки у звичайному (збільшеному) розмірі, як і докази, що б на противагу покращенню матеріального становища останнього у зв`язку зі звільненням його від обов`язку матеріального утримання сина свідчили б про наявність інших обставин, що нівелюють вищезазначену обставину, матеріали справи не містять. За встановленого, вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також слід стягнути 1\~073,60 грн судового збору.

Outcome: approved