Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача Львівської міської ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на реконструйовану квартиру, яку обгрунтовують тим, що їм належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . На момент набуття права власності на зазначену квартиру її загальна площа становила 69,9 кв.м., вона складалася з двох кімнат. Вказана квартира позивачів розташована на останньому (другому поверсі) багатоквартирного будинку. Однак, у зв`язку із тим, що будинок [ADDRESS] збудований ще в 1887 році, його ремонт не проводився, горище цього будинку перебувало в аварійному стані, мешканці квартир останнього поверху постійно зазнавали пошкоджень їхніх квартир, замокання стін, ними було вирішено здійснити власними силами ремонт горища та приєднати його до своїх квартир шляхом влаштування мансардних поверхів. Внаслідок проведення реконструкції квартири позивачів кількість кімнат збільшилася до чотирьох, загальна площа квартири становить 133,2 кв.м., житлова-83,1 кв.м. Оскільки позивачі не мають змоги завершити процес оформлення права власності на реконструйовану квартиру, тому змушені були звернутися до суду з позовом про визнання права власності на неї. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 26.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 11.07.1997 року, виданим Львівським державним аграрним університетом, яке зареєстроване Львівським міжміським бюро техінвентаризації у реєстровій книзі за № 511. Рішенням виконавчого комітету Дублянської міської ради № 141 від 25.09.2008 року надано дозвіл на реконструкцію квартири [ADDRESS] з розширенням площі за рахунок влаштування мансарди в об`ємі горища житлового будинку в межах частки спільної власності позивачів. Також вказаним рішенням зобов`язано виготовити проект реконструкції квартири та погодити його у встановленому законодавством порядку. На підставі цього рішення власниками квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] га [ADDRESS] було замовлено виготовлення ліцензійною організацією - Архітектурне бюро ПП [PERSON] (ліцензія АБ № 218941) проекту реконструкції квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з розширенням за рахунок частини існуючого горища, який був розроблений у відповідності до діючих будівельних норм та правил, в тому числі по вибухопожежній безпеці. Такий проект реконструкції був погоджений: Управлінням охорони культурної спадщини (висновок № 2/5037 від 22.12.2008 року); ДЗ «Жовківське райСЕС» МОЗУ (висновок на проект будівництва № 4046/01 від 25.12.2008 року); Жовківським РВ ГУ МНС України у Львівській області (технічні умови № 25/1641 від 31.12.2008 року). Внаслідок цього, позивачі на підставі рішення ВК Дублянської міської ради та погодженої проектної документації здійснили реконструкцію належної їм квартири з розширенням за рахунок горища. Згідно технічного паспорта, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 23.10.2019 року, загальна площа квартири позивачів після проведеної реконструкції становить 133,2 кв.м., житлова - 83,1, квартира складається з кухні площею 19,6 кв.м., санвузла площею 3,4 кв.м., житлової кімнати площею 16.2 кв.м., житлової кімнати площею 26,8 кв.м., коридору (2 поверх); коридору площею 21,3 кв.м., житлової кімнати площею 26,2 кв.м., житлової кімнати площею 13,9 кв.м., вбиральні площею 1,8 кв.м. ( мансарда). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV закріплено обов`язок суду застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 383 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття виконавчим комітетом рішення № 141 від 25.09,2008 року про надання дозволу на реконструкцію квартири [ADDRESS] , було встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. В силу положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульоване статтею 331 ЦК України, згідно котрою право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до частин 1, 5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як роз`яснюється в абзаці 4 пункту 9 та в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього . Разом із цим. власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 910/2939/19 виклав таку правову позицію: «зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного». У свою чергу, у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 2-962/2009 та номером судового провадження № 61-33701св18 зроблено висновок про те, що суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: - право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; - на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до частин 1-2, 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України: 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Зазначені документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України. Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, у межах земель їх розміщення, можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (із змінами), згідно з котрим прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (пункт 3 Порядку). У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою- підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (пункт 10 Порядку). Згідно звіту про проведення технічною обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири [ADDRESS] , складеного провідним будівельним експертом Кархут І.І. (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 006721 від 19.01.2022 року) за категорією «Технічне обстеження будівель і споруд класу наслідків ССЗ», квартира [ADDRESS] , будівельним об`ємом 426,2 куб.м., дворівнева на 2 поверсі та в мансарді, що знаходиться у власності позивачів, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, а також те, що позивачі є співвласниками квартири, та самостійно реконструювали її шляхом приєднання мансардного приміщення, встановлені судом обставини свідчать про те, що належне їм на праві власності реконструйоване нерухоме майно слід визнати в рівних частках за позивачами.

Outcome: approved