Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Департаменту з питань реєстрації про визнання права власності посилаючись на те, що протягом 2016-го року його батько [PERSON] проводив переговори з [PERSON] щодо придбання гаража № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), що фактично в розумінні частини 1 статті 317 ЦК України знаходився у володінні, користуванні та розпорядженні останнього. [PERSON] з огляду на стан здоров`я, не міг самостійно оформлювати право власності шляхом проведення технічної інвентаризації та включення цього об`єкта до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 21.06.2016 року відбувся обмін ключів, документів з дозволами на будівництво та ключів від гаража № [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] в обмін на грошові кошти. Позивачем вживаються заходи для проведення державної реєстрації речових прав на гараж № [NUMBER] . Проте установи, що проводять технічну інвентаризацію нерухомого майна, відмовляються укладати договори на проведення технічної інвентаризації до отримання рішення суду про визнання права власності. [PERSON] помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Відповідно до норм чинного законодавства , а також пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, "для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи". Просив суд з метою включення гаража № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , до спадкової маси у спадковій справі 69962466, подальшого виготовлення спадкоємцем технічного паспорта на цей об`єкт нерухомого майна (гараж № [NUMBER] ) та подання заяви до відповідача, який є суб`єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо включення гаража № [NUMBER] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визнати померлого [PERSON] , який є спадкодавцем у спадковій справі 69962466, добросовісним набувачем прав приватної власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться у [ADDRESS] , та зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію права власності на цей об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року закрито підготовче провадження , справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надано заяву про розгляд справи в його відсутність. Суду надано відзив щодо не визнання позовних вимог, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивачем не викладено жодної обставини, не наведено жодного доказу, що його особисте цивільне право стосовно предмету спору порушено саме Департаментом, оскільки між сторонами не виникало жодних публічно-правових чи цивільно- правових відносин. А тому Департамент з питань реєстрації є неналежним відповідачем. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] . Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , відкрита спадкова справа № 69962466. Спадкові правовідносини в Україні регулюються положеннями книги 6 Цивільного кодексу України . Спадкування в Україні здійснюється за законом або за заповітом.\~ З метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся з даним позовом в суд, виклав свої позовні вимоги до Департаменту з питань реєстрації, а саме з метою включення гаража № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , до спадкової маси у спадковій справі 69962466, подальшого виготовлення спадкоємцем технічного паспорта на цей об`єкт нерухомого майна (гараж № [NUMBER] ) та подання заяви до відповідача, який є суб`єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо включення гаража № [NUMBER] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визнати померлого [PERSON] , який є спадкодавцем у спадковій справі 69962466, добросовісним набувачем прав приватної власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться у [ADDRESS] , та зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію права власності на цей об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до норм чинного законодавства належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, ні з позовної заяви, ні в ході судового розгляду позивачем не доведено в чому полягає порушення, не визнання або оспорювання прав позивача Департаментом з питань реєстрації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Від позивача не надходило клопотання щодо заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача, а суд не наділений такими повноваженнями. Статтею 25 ЦК України визначено, що \~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи .\~Цивільна правоздатність\~фізичної особи\~виникає у\~момент її\~народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, позовна вимога щодо визнання померлої особи добросовісним набувачем нерухомого майна не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. \~ Враховуючи встановлені судом обставини, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed