Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Північна пуща» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 39\~058 грн. 12 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2023 року по день ухвалення судом рішення у справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача на різних посадах з 07 березня 2017 року по 16 вересня 2023 року. Наказом від 12 вересня 2023 року був звільнений з роботи на підставі пункту першого статті 36 КЗпП України, за угодою сторін з 16 вересня 2023 року. У день звільнення працював, при цьому відповідач належні йому до виплати під час звільнення кошти не сплатив. Водночас, у період з вересня 2021 року по вересень 2023 року виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 39\~058 грн. 12 коп. У зв`язку з цим, посилаючись на положення статті 116 КЗпП України, позивач просить стягнути вказану заборгованість по заробітній платі на свою користь. Також на підставі статті 117 КЗпП позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2023 року по день ухвалення судом рішення у справі. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи без участі відповідача та постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заяви та клопотання учасників справи \~ \~ \~ \~Представником позивача було подано розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, згідно якого за період з 17 вересня 2023 року по 27 листопада 2023 року середній заробіток визначено у розмірі 24\~059 грн. 76 коп. \~ \~ \~ \~Представником відповідача було подано довідку від 01 листопада 2023 року про те, що розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем становить 36\~573 грн. 41 коп. Сторони у справі інших заяв та клопотань до суду не подали. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється без участі сторін у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, позивач з 09 березня 2017 року працював у відповідача на посаді слюсаря з ремонту дорожньо-будівельних машин згідно наказу №71-ОС від 07 березня 2017 року (а.с. 5-6). У подальшому працював на різних посадах, зокрема з 01 травня 2023 року на посаді водія пожежного автомобіля (а.с. 5). Наказом №461-ОС від 11 вересня 2023 року позивача було звільненого з посади водія пожежного автомобіля ДПС «Північна пуща» з 16 вересня 2023 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП, за згодою сторін (а.с. 7). Згідно доданого до позовної заяви повідомлення ДСП «Північна пуща» №215 від 16 вересня про нараховані при звільненні позивачу суми, останньому було нараховано премії за вересень, жовтень, листопад та грудень 2021 року, добові за липень 2022 року та вересень 2023 року, компенсацію невикористаної відпустки за вересень 2023 року, трансферти за вересень 2023 року у сумі 49\~041 грн. 81 коп., а після утримання податків та військового збору сума до виплати склала 39\~058 грн. 12 коп. (а.с. 4), При цьому з довідки ДСП «Північна пуща» №259 від 01 листопада 2023 року вбачається, що сума заборгованості перед позивачем до виплати станом на 01 листопада 2023 року становить 36\~573 грн. 41 коп., зокрема за нараховані у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2021 року премії, добові за липень 2023 року та вересень 2023 року, компенсація невикористаної відпустки за вересень 2022 року (а.с. 22). Зі змісту вказаних вище повідомлення і довідки вбачається, що відомості, які містяться в них стосовно розміру заборгованості відповідача перед позивачем істотно відрізняються. Так, у повідомленні від 16 вересня 2023 року вказано про нарахування позивачу 39\~058 грн. 12 коп., зокрема й добових за липень 2022 року у сумі 772 грн. 80 коп. та трансфертів за вересень 2023 року у сумі 2\~484 грн. 70 коп. (після утримання податків та зборів). Водночас, довідка від 01 листопада 2023 року міститься відомості про заборгованість перед позивачем у розмірі 36\~573 грн. 41 коп., однак без добових за липень 2022 року, замість яких вказані добові за липень 2023 року у сумі 772 грн. 80 коп. (після утримання податків та зборів), а також без трансфертів за вересень 2023 року. Фактично суми заборгованості у вказаних вище документах відрізняються лише на суму трансфертів за вересень 2023 року, тобто на 2\~484 грн. 70 коп. Оскільки доказів виплати позивачу вказаних вище трансфертів за вересень 2023 року відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що відомості про нараховані позивачу суми при звільненні, які містяться у повідомленні від 16 вересня 2023 року, є більш достовірними, ніж відомості, які містяться в довідці від 01 листопада 2023 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав здійснити позивачу в день звільнення останнього з посади водія пожежного автомобіля виплати у розмірі 39\~058 грн. 12 коп., які складаються з премій за вересень, жовтень, листопад та грудень 2021 року, добових за липень 2022 року та вересень 2023 року, компенсації невикористаної відпустки за вересень 2023 року та трансфертів за вересень 2023 року. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі Закон України №108/95-ВР) передбачено, що у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України №108/95-ВР працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідач у день звільнення позивача, який був робочим днем, не здійснив виплату останньому нарахованих при звільненні сум, тим самим порушив вимоги законодавства щодо їх виплати. На час розгляду справи судом відомості про виплату позивачу вказаної заборгованості відсутні. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по нарахованій на день звільнення заробітній платі, яка складається з премій, добових, компенсації невикористаної відпустки та трансфертів у розмірі 39\~058 грн. 12 коп., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Як з`ясовано судом, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у невиплаті позивачу належних при звільненні коштів, що є складовими його заробітної плати. Суд зазначає, що системний аналіз норм статей 116 та 117 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-64цс13. Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі і відомості про оспорювання ним розміру такої заборгованості відсутні, а доказів відсутності вини відповідача в невиплаті даної заборгованості не надано, суд приходить до висновку що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 17 вересня 2023 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 27 листопада 2023 року, тобто за період, визначений представником позивача у розрахунку. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивачем надано суду розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2023 року по 27 листопада 2023 року, тобто за 51 робочий день, у розмірі 24\~059 грн. 76 коп. (а.с. 25). Відповідно саме за вказаний період суд може вирішити питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд погоджується з вказаним вище розрахунком, оскільки він складений у відповідності до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, з урахування розміру заробітної плати позивача за останні два повні місяці роботи перед звільненням, тобто за липень та серпень 2023 року. За таких обставин з відповідача на користь позивача в якості компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2023 року по 27 листопада 2023 року необхідно стягнути 24\~059 грн. 76 коп. Отже, в цій частині позов також є обґрунтованим та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2 частини першої та частини другої статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 39 058 грн. 12 коп. Судові витрати \~ \~ \~ \~ Позивача за законом звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, розмір якого становить 1 073 грн. 60 коп. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved