Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» (далі ТОВ «АВАНСАР»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець Варивода Д.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис № 74902 та виконавчий напис № 75535 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Авансар», за Кредитним договором № 200342105 від 19.09.2015 та Кредитним договором № 200342141 від 10.05.2016 укладених між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Про існування вищезазначених виконавчих написів, як і про наявність заборгованість перед Відповідачем, вона дізналася лише 11.10.2023 отримавши від приватного виконавця Вариводи Д. В., у відповідь на адвокатський запит адвоката Алексенка С.Л., постанову про відкриття виконавчого провадження №69553348 від 03.08.2022 та виконавчого провадження № 69534217 від 01.08.2022. Разом з тим, позивач вважає, що вказані виконавчі написи було вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та ЦК України, оскільки такий було вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №\~826/20084/14, якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 та визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». А тому, у відповідності до Переліку №\~1172, для вчинення виконавчого напису нотаріусу необхідно подати оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Проте, в даній справі Кредитні договори №200342105 від 19.09.2015 та № 200342141 від 10.05.2016, які були укладені між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» не були нотаріально посвідчені, а тому вони є такими, що не відповідають вимогам Переліку. Окрім цього, під час вчинення нотаріусом виконавчих написів відповідачем не було надано доказів, що її заборгованість перед банком Михайлівським була безспірною, а оскаржувані виконавчі написи не містять інформації, що відповідачем було надану нотаріусу первинні документи, які б підтверджували наявність такої заборгованості, а саме засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, первинний бухгалтерський документ, який би підтвердив видачу їй спірної суми боргу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), та інші документи, які б свідчили, що розмір її заборгованості перед відповідачем є безспірним. Водночас, позивач не погоджується заборгованості зазначеними у спірних виконавчих написах. Крім того, оскільки кредитні правовідносини між нею та Банком Михайлівським відбувалися лише у 2015-2016, то на переконання позивача право вимоги банку до неї могло виникнути лише у 2016 році, а відповідач звернувся до нотаріуса лише 31.05.2021, тобто оскаржувані виконавчі написи було вчинено нотаріусом поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, передбаченого статтею 88 ЗУ «Про нотаріат». На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим номером 75535 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» коштів в сумі 5800,74 грн, таким, що не підлягає виконанню та визнати виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим номером 74902 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» коштів в сумі 38\~356,80 грн, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Алексенко С.Л. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав у викладених у позовній заяві. У судове засідання представник відповідача ТОВ «АВАНСАР» не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко\~Є.М. у судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу повістки про виклик до суду. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа приватний виконавець Варивода Д.В. у судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа до електронної скриньки. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Статтею 3\~Конституції України\~передбачається,\~що людина,\~її життя\~і здоров`я,\~честь і\~гідність,\~недоторканність і\~безпека визнаються\~в Україні\~найвищою соціальною\~цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 74902 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР», якому ТОВ «ФК «ФАГОР», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому в свою чергу відступлено право вимоги ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016, невиплачені в строк кошти за Кредитним договором №\~200342105 від 16.09.2015 укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] . Заборгованість стягнута за період з 16.09.2015 по 28.05.2021 у розмірі: 14\~880,84 грн заборгованість за тілом кредиту; 900,00 грн заборгованість за нарахованою пенею; 21\~725,96 грн заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму заборгованості 38\~356,80 грн. Також, 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 75535 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР», якому ТОВ «ФК «ФАГОР», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому в свою чергу відступлено право вимоги ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016, невиплачені в строк кошти за Кредитним договором №\~200342141 від 10.05.2016 укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] . Заборгованість стягнута за період з 10.05.2016 по 28.05.2021 у розмірі: 1103,52 грн заборгованість за тілом кредиту; 2947,22 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900,00 грн заборгованість за нарахованою пенею; плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму заборгованості 5800,74 грн. 01.08.2022\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Тернопільської області\~Вариводою Д.В.\~відкрито виконавче\~провадження №69534217,\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №75535\~виданого 31.05.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 5800,74 грн. Крім того,\~03.08.2022\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Тернопільської області\~Вариводою Д.В.\~відкрито виконавче\~провадження №69553348,\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №74902\~виданого 31.05.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 38\~356,80 грн. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №\~296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, станом на день вчинення спірних виконавчих написів, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Таким чином, судом встановлено, що оскаржувані виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом 31.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, якою скасовано положення, на підставі яких їх було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У суду відсутні підстави вважати, що приватним нотаріусом вчинено оспорювані виконавчі написи на підставі нотаріально посвідчених договорів укладених між позивачем та ТОВ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», правонаступником якого є ТОВ «АВАНСАР», оскільки жодних підтверджень цьому, матеріали справи не містять, що свідчить про вчинення виконавчих написів за відсутності передбачених для цього підстав. Доказів протилежного відповідач чи третя особа суду не надали. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №754/9711/14ц. Окрім цього, відповідно до норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню. При цьому, слід зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що приватному нотаріусу при подачі заяв про вчинення виконавчих написів стягувачем було надано детальний розрахунок заборгованості зі строками її погашення та первинного бухгалтерського документа, який би підтвердив видачу боржнику спірної суми боргу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, яка зазначена у написах, є безспірним. Відповідно до висновків Великої Палати, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що вчинення нотаріусом спірних виконавчих написів відбулося на підставі звернення ТОВ «АВАНСАР» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, а саме за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач отримував від відповідача листи-вимоги про усунення порушень за кредитними договорами у розмірах, які відображено у виконавчих написах нотаріуса, і, як наслідок, надання можливості ліквідувати допущені порушення чи оскаржити вимоги у судовому порядку або подати заперечення кредитору. Суд зауважує, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом з тим, у даному спорі заборгованості [PERSON] є спірними, так як позивач не погоджується з їх розмірами. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написами, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. За вказаних обставин, суд приходиться до висновку про недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вимог законодавства України під час вчинення оспорюваних виконавчих написів, а тому позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 31.05.2021 за реєстровим №75535 про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «АВАНСАР»\~грошових коштів\~в розмірі\~5800,74\~грн таким, що не підлягає виконанню та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 31.05.2021 за реєстровим №74902 про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «АВАНСАР»\~грошових коштів\~в розмірі\~38356,80\~грн таким, що не підлягає виконанню. Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «АВАНСАР» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2157, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved