Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що позивач працював в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді інженера групи з охорони праці. [PERSON] був визначений 7 тарифний розряд, встановлено надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 30% від посадового окладу та підвищення посадового окладу за особливі умови праці в розмірі 30%. Наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №41/ОС-21 від 4 березня 2021 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з його відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. [PERSON] посилається на те, що кількість працівників ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119) перевищує 50 осіб. Ця обставина свідчить про те, що в установі повинна бути створена служба охорони праці. Бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні від створення вказаної служби, призвела до того, що позивачу не був встановлений 25 тарифний розряд. Начальник ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» істотно занижував [PERSON] розмір премій, надбавок за високі досягнення та особливі умови праці, а також розмір підвищення посадового окладу. Зокрема, наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року позивачу було встановлено підвищення посадового окладу в розмірі лише 10%. Така протиправна діяльність керівництва установи призвела до того, що відповідач не виплатив [PERSON] всі суми, які належали йому при звільненні з роботи. Крім того, з 23 березня 2020 року позивач був переведений на дистанційну роботу за місцем його проживання. [PERSON] виконував покладені на нього посадові обов`язки, використовуючи особистий комп`ютер та принтер. Він був присутній на робочому місці та дотримувався встановленого в установі режиму праці. Ці обставини свідчать про те, що звільнення позивача з роботи, тим більше на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, відбулось незаконно. Тому [PERSON] просить суд визнати протиправними та недійсними умови трудового договору про призначення його на посаду інженера групи з охорони праці та встановлення йому 7 тарифного розряду; визнати нечинним штатний розпис ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119) в частині включення в нього групи з охорони праці; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад, ч.5 ст.15 Закону України «Про охорону праці» та Положенням про службу охорони праці; внести зміни до наказу начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №14/ОС-20 від 15 січня 2020 року: призначити [PERSON] на посаду начальника відділу з охорони праці з 16 січня 2020 року, встановити йому 25 тарифний розряд з посадовим окладом згідно зміненого штатного розпису; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» встановити позивачу надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% від посадового окладу, надбавку за особливі умови праці в розмірі 50% від посадового окладу та премію в розмірі 180% від посадового окладу; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплачену частину заробітної плати: посадовий оклад в розмірі 87598 гривень 89 копійок, надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 47640 гривень 4 копійок та надбавку за особливі умови праці в розмірі 75273 гривень 53 копійок; визнати протиправними дії відповідача, що полягали у заниженні [PERSON] премій з березня 2020 року; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» скасувати вказані накази та встановити позивачу розмір премій на рівні 180% посадового окладу; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплачену частину премій в розмірі 261574 гривень 28 копійок, компенсацію за 26 днів невикористаної відпустки в розмірі 55800 гривень 12 копійок, компенсацію за 4 дні невикористаної (комп`ютерної) відпустки в розмірі 10865 гривень 60 копійок та компенсацію за використання особистого комп`ютера та принтера в розмірі 2100 гривень 00 копійок; визнати протиправними та такими, що вводили в оману, дії начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», що полягали у встановленні позивачу в наказі №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року підвищення посадового окладу в розмірі 10% з 1 січня 2021 року; зобов`язати відповідача скасувати наказ №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь [PERSON] посадову надбавку в подвійному розмірі, що становить 16527 гривень 40 копійок, недоплачену матеріальну допомогу в розмірі 10011 гривень 90 копійок; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» скасувати наказ №41/ОС-21 від 4 березня 2021 року та поновити позивача на роботі в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді начальника відділу з охорони праці. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 1.3. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що повноваження на затвердження структури та штату ДУ «Бориспіль-ська виправна колонія (№119)» відноситься до повноважень Міністерства юстиції України. Підстави для встановлення позивачу 25 тарифного розряду були відсутні. У зв`язку з тим, що розміри премій, надбавок та підвищення посадового окладу були визначені з дотриманням законодавства, відповідач виплатив [PERSON] всі суми, що належали йому при звільненні з роботи. Крім того, позивач був переведений на дистанційну роботу лише до 23 червня 2020 року. Не зважаючи на це, протягом 8 16 лютого 2021 року [PERSON] регулярно був відсутнім на роботі більше трьох годин. Він не повідомив керівництву установи поважні причини, які об`єктивно перешкоджали йому бути на робочому місці. Ця обставина свідчить про те, що позивач був законно звільнений з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Тому представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 червня 2022 року (а.с.156 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 червня 2022 року (а.с.157-159 т.1) пред`явлений позов був залишений без руху, [PERSON] був визначе-ний строк для сплати ним судового збору або подання доказів на підтвердження обставин, які є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору. 2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 серпня 2022 року (а.с.184-187 т.1) було задоволено клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору, відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 вересня 2022 року (а.с.202-203 т.1) було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про залучення [PERSON] та [PERSON] до участі у розгляді цивільної справи в якості співвідповідачів. 2.5. Іншою ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 вересня 2022 року (а.с.208-209 т.1) було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про залучення до участі у розгляді цивільної справи: НАЗК в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; ДКС України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2022 року (а.с.240-241 т.1) заяву [PERSON] про забезпечення доказів було повернуто позивачу. 2.7. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 січня 2023 року (а.с.191-193 т.2) було залишено без розгляду заяву [PERSON] про зміну розміру позовних вимог. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №14/ОС-20 від 15 січня 2020 року (а.с.22 т.2) було призначено [PERSON] на посаду інженера групи з охорони праці з 16 січня 2020 року. Йому був визначений 7 тарифний розряд, а також встановлено надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 30% від посадового окладу та підвищення посадового окладу за особливі умови праці в розмірі 30%. 3.2. Наказами начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №24/ОС-20 від 23 січня 2020 року, №46/ОС-20 від 24 лютого 2020 року, №70/ОС-20 від 24 березня 2020 року, №86/ОС-20 від 27 квітня 2020 року, №100/ОС-20 від 25 травня 2020 року, №129/ОС-20 від 22 червня 2020 року, №157/ОС-20 від 27 липня 2020 року, №176/ОС-20 від 25 серпня 2020 року, №203/ОС-20 від 25 вересня 2020 року, №220/ОС-20 від 26 жовтня 2020 року, №241/ОС-20 від 23 листопада 2020 року, №260/ОС-20 від 21 грудня 2020 року, №11/ОС-21 від 25 січня 2021 року, №32/ОС-21 від 22 лютого 2021 року та №42/ОС-21 від 4 березня 2021 року (а.с.63-77 т.2) в січні 2020 року [PERSON] було встановлено премію в розмірі 180% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в лютому 2020 року премію в розмірі 180% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в березні 2020 року премію в розмірі 165% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в квітні 2020 року премію в розмірі 160% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в травні 2020 року премію в розмірі 140% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в червні 2020 року премію в розмірі 120% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в липні 2020 року премію в розмірі 160% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в серпні 2020 року премію в розмірі 100% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, у вересні 2020 року премію в розмірі 90% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, у жовтні 2020 року премію в розмірі 90% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в листопаді 2020 року премію в розмірі 150% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в грудні 2020 року премію в розмірі 170% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 30%, в січні 2021 року премію в розмірі 80% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 10%, в лютому 2021 року премію в розмірі 30% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 10%, в березні 2021 року премію в розмірі 30% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 10%. Крім того, наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №09/ОС-21 від 25 січня 2021 року (а.с.43 т.2) з 1 січня 2021 року [PERSON] було встановлено підвищення посадового окладу в розмірі 10%. 3.3. Наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №88/ОД-20 від 23 березня 2020 року (а.с.98-99 т.2) з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, на період з 23 березня 2020 року до 23 червня 2020 року були змінені істотні умови праці позивача: на означений період часу [PERSON] було переведено на дистанційну роботу з можливістю віддаленого доступу до робочого комп`ютера. Позивачу було визначено робоче місце за місцем його проживання: по [ADDRESS] . 3.4. Наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №35/ОС/СТ-20 від 13 жовтня 2020 року (а.с.97 т.2) [PERSON] було оголошено догану за порушення ним вимог Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно-правових актів з охорони праці. 3.5. Наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №9/ОС/СТ-21 від 18 лютого 2021 року (а.с.105 т.2) [PERSON] був знову притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи. Застосування означеного дисциплінарного стягнення було відкладено до припинення перебування позивача в стані тимчасової непрацездатності та його виходу на роботу. Іншим наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №41/ОС-21 від 4 березня 2021 року (а.с.80 т.2) [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з його відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. 3.6. Зі змісту платіжного доручення №80 від 4 березня 2021 року (а.с.83 т.2) вбачається, що ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» виплатила позивачу суми, що належали йому при звільненні з роботи, в розмірі 9393 гривень 65 копійок. 3.7. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» та главою VII «Оплата праці» КЗпП України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 4.2. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). 4.3. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. 4.4. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. 4.5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.6. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.7. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо права позивача на оплату праці. 5.1. В матеріалах цивільної справи міститься інформація про штат та структуру ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» (а.с.27, 28 т.2), зі змісту якої вбачається, що штат установи налічує 203 одиниці. В структурі підрозділів передбачена група з охорони праці, яка складається з однієї посади інженера. Зокрема, інженеру групи з охорони праці без категорії присвоюється 6 7 тарифні розряди. [PERSON] був прийнятий на роботу з урахуванням штату та структури ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», що були затверджені наказом Міністерства юстиції України №2413/к від 26 червня 2018 року (а.с.26 т.2). Станом на день ухвалення рішення суду вказаний акт центрального органу виконавчої влади не скасований у встановленому законом порядку. Крім того, [PERSON] не має права вимагати внесення змін до штату та структури установи, в якій він працював. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц (провадження №61-1350св17), зі змісту якої вбачається, що прийняття рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. 5.2. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання проти-правними та недійсними умов трудового договору про призначення [PERSON] на посаду інженера групи з охорони праці та встановлення йому 7 тарифного розряду; визнання нечинним штатного розпису ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» в частині включення в нього групи з охорони праці; а також для покладення на начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» зобов`язання привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад, ч.5 ст.15 Закону України «Про охорону праці» та Положенням про службу охорони праці, внести відповідні зміни до наказу №14/ОС-20 від 15 січня 2020 року: а саме, призначити позивача на посаду начальника відділу з охорони праці та встановити йому 25 тарифний розряд. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити. 5.3. Зі змісту п.3.5 та п.3.7 Положення про матеріальне стимулювання працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» (а.с.46 т.2), вбачається, що пропозиції щодо розміру премії працівникам розглядаються на балансовій комісії, яку очолює начальник установи. Преміювання працівників здійснюється на підставі протоколу засідання балансової комісії установи. Зокрема, з копій протоколів засідань балансової комісії ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №2 від 27 січня 2020 року, №4 від 24 лютого 2020 року, №6 від 24 березня 2020 року, №8 від 27 квітня 2020 року, №10 від 25 травня 2020 року, №12 від 22 червня 2020 року, №14 від 27 липня 2020 року, №16 від 25 серпня 2020 року, №18 від 25 вересня 2020 року, №20 від 26 жовтня 2020 року, №22 від 23 листопада 2020 року, №25 від 21 грудня 2020 року, №1 від 25 січня 2021 року, №3 від 22 лютого 2021 року (а.с.49-62 т.2) вбачається, що в січні 2020 року [PERSON] було встановлено премію в розмірі 180% від посадового окладу, в лютому 2020 року премію в розмірі 180% від посадового окладу, в березні 2020 року премію в розмірі 165% від посадового окладу, в квітні 2020 року премію в розмірі 160% від посадового окладу, в травні 2020 року премію в розмірі 140% від посадового окладу, в червні 2020 року премію в розмірі 120% від посадового окладу, в липні 2020 року премію в розмірі 160% від посадового окладу, в серпні 2020 року премію в розмірі 100% від посадового окладу, у вересні 2020 року премію в розмірі 90% від посадового окладу, у жовтні 2020 року премію в розмірі 90% від посадового окладу, в листопаді 2020 року премію в розмірі 150% від посадового окладу, в грудні 2020 року премію в розмірі 170% від посадового окладу, в січні 2021 року премію в розмірі 80% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 10%, в лютому 2021 року премію в розмірі 30% від посадового окладу та підвищення посадового окладу в розмірі 10%. У зв`язку з тим, що накази начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №24/ОС-20 від 23 січня 2020 року, №46/ОС-20 від 24 лютого 2020 року, №70/ОС-20 від 24 березня 2020 року, №86/ОС-20 від 27 квітня 2020 року, №100/ОС-20 від 25 травня 2020 року, №129/ОС-20 від 22 червня 2020 року, №157/ОС-20 від 27 липня 2020 року, №176/ОС-20 від 25 серпня 2020 року, №203/ОС-20 від 25 вересня 2020 року, №220/ОС-20 від 26 жовтня 2020 року, №241/ОС-20 від 23 листопада 2020 року, №260/ОС-20 від 21 грудня 2020 року, №11/ОС-21 від 25 січня 2021 року, №32/ОС-21 від 22 лютого 2021 року та №42/ОС-21 від 4 березня 2021 року повністю узгоджуються зі змістом перелічених протоколів засідань балансової комісії ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», суд критично оцінює посилання позивача на незаконне зменшення йому розміру премій, надбавок та підвищення посадового окладу. Крім того, оскаржуваний наказ начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року, яким [PERSON] було встановлено підвищення посадового окладу в розмірі 10%, узгоджується з протоколом засідання балансової комісії №1 від 25 січня 2021 року та іншим наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №11/ОС-21 від 25 січня 2021 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює у вказаній установі на посаді головного бухгалтера. Тому їй відомо про те, що тимчасове зменшення позивачу розміру підвищення посадового окладу до 10% було обумовлено тяжким фінансовим становищем ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», а також потребою в економії бюджетних коштів. 5.4. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав докази на підтверджен-ня того, що під час виконання посадових обов`язків він використовував особистий комп`ютер та принтер. Навпаки, наказом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №88/ОД-20 від 23 березня 2020 року було передбачено можливість доступу позивача до робочого комп`ютера навіть в період часу переведення його на дистанційну роботу. Ці обставини свідчать про те, що у [PERSON] не виникло право на компен-сацію за використання особистого комп`ютера та принтера. 5.5. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для покладення на начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» зобов`язання встановити [PERSON] надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% від посадового окладу, надбавку за особливі умови праці в розмірі 50% від посадового окладу та премію в розмірі 180% від посадового окладу; стягнення з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплаченої частини заробітної плати: посадового окладу в розмірі 87598 гривень 89 копійок, надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 47640 гривень 4 копійок та надбавки за особливі умови праці в розмірі 75273 гривень 53 копійок; визнання протиправними дій відповідача, що полягали у заниженні [PERSON] премій з березня 2020 року; для покладення на начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» зобов`язання скасувати вказані накази та встановити позивачу розмір премій на рівні 180% від посадового окладу; стягнення з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплаченої частини премій в розмірі 261574 гривень 28 копійок, компенсації за 26 днів невикористаної відпустки в розмірі 55800 гривень 12 копійок, компенсації за 4 дні невикористаної комп`ютерної відпустки в розмірі 10865 гривень 60 копійок та компенсації за використання особистого комп`ютера та принтера в розмірі 2100 гривень 00 копійок; визнання протиправними та такими, що вводили в оману, дій начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», які полягали у встановленні позивачу в наказі №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року підвищення посадового окладу в розмірі 10% з 1 січня 2021 року; для покладення на відповідача зобов`язання скасувати наказ №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року; а також для стягнення з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача посадової надбавки в розмірі 16527 гривень 40 копійок та недоплаченої матеріальної допомоги в розмірі 10011 гривень 90 копійок. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог [PERSON] належить відмовити. б. щодо перевірки законності звільнення позивача з роботи. 5.6. Зі змісту актів про відсутність на робочому місці від 8 12 лютого 2021 року та 15 лютого 2021 року (а.с.89-94 т.2), а також рапорту та доповідної від 15 лютого 2021 року (а.с.88, 95 т.2) вбачається, що 8 лютого 2021 року [PERSON] був відсутнім на робочому місці та на території установи з 12 години 40 хвилин до 17 години 30 хвилин, 9 лютого 2021 року з 8 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, 10 лютого 2021 року з 11 години 50 хвилин до 17 години 30 хвилин, 11 лютого 2021 року з 8 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, 12 лютого 2021 року з 15 години 00 хвилин до 17 години 30 хвилин, 15 лютого 2021 року з 11 години 50 хвилин до 17 години 30 хвилин. Зокрема, 15 лютого 2021 року позивач зібрав свої речі та залишив своє робоче місце. Він не реагував на зауваження начальника відділу по роботі з персоналом ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» Зарецького Ю.В. та не повідомив йому причини своєї відсутності на роботі. Відтак, по факту систематичної відсутності [PERSON] на робочому місці був складений висновок службового розслідування від 18 лютого 2021 року (а.с.102-104 т.2), за результатом проведення якого було вирішено притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з тим, що [PERSON] повідомив про перебування в стані тимчасової непрацездатності, його звільнення з роботи було відкладено до виходу позивача на роботу. 5.7. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді начальника відділу по роботі з персоналом. Йому відомо про те, що [PERSON] працював в установі на посаді інженера групи з охорони праці. Свідок [PERSON] стверджує, що протягом 8 12 лютого 2021 року позивач був відсутнім на робочому місце більше трьох годин поспіль. 15 лютого 2021 року приблизно об 11 годині 50 хвилин він зібрав особисті речі та пішов з роботи. В той день він не повертався на робоче місце. Протягом 17 лютого 3 березня 2021 року [PERSON] не був на роботі. 4 березня 2021 року він з`явився на робочому місці та був звільнений з роботи за прогули без поважної причини. 5.8. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді першого заступника начальника установи. Він приймав участь у проведення службового розслідування та особисто перевіряв перебування [PERSON] на роботі. Свідок [PERSON] стверджує, що 8 12 лютого 2021 року позивач був відсутнім на робочому місці та території установи понад три робочі години поспіль. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді начальника відділу охорони. Він також стверджує, що в означені дні позивач був відсутнім на території установи більше трьох годин. 5.9. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді старшого інспектора з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом. Вона також приймала участь у перевірці перебування [PERSON] на робочому місці. Свідок [PERSON] стверджує, що 8 лютого 2021 року позивач був відсутній на роботі з 12 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, а 9 лютого 2021 року взагалі цілий день. Про відсутність [PERSON] на робочому місці були складені відповідні акти. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді сторожа відділу інтендантського та господарського забезпечення. Тому їй відомо про те, що в лютому 2021 року [PERSON] регулярно був відсутнім на робочому місці по пів дня або взагалі не з`являвся на роботу. За фактом самовільного залишення позивачем робочого місця, яке відбулось 15 лютого 2021 року об 11 годині 50 хвилин, свідок [PERSON] склала доповідну, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи. 5.10. Таким чином, в ході розгляду цивільної справи було здобуто достатньо доказів в розумінні ч.1 ст.80 ЦПК України на підтвердження того, що протягом 8 12 та 15 лютого 2021 року [PERSON] постійно був відсутнім на робочому місці понад три години поспіль. Сам позивач, допитаний у судовому засіданні в якості свідка, показав, що 23 березня 2020 року він був переведений на дистанційну роботу. Станом на лютий 2021 року такі умови праці не були припинені. В матеріалах цивільної справи міститься також копія пояснювальної записки [PERSON] від 16 лютого 2021 року (а.с.101 т.2), зі змісту якої вбачається, що свою відсутність на робочому місці позивач пояснив запровадженням відносно нього дистанційної роботи. Однак достовірність показань [PERSON] та складених ним письмових пояснень спростовується наказом начальника ДУ «Бориспіль-ська виправна колонія (№119)» №88/ОД-20 від 23 березня 2020 року, зі змісту якого вбачається, що позивач був переведений на режим дистанційної роботи лише до 23 червня 2020 року. Тому причини, які б виправдовували відсутність [PERSON] на роботі у перелічені дні понад три години поспіль, не встановлені. Ці обставини свідчать про те, що позивач був законно звільнений з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. 5.11. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для покладення на начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» зобов`язання скасувати наказ №41/ОС-21 від 4 березня 2021 року та поновити позивача на роботі в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», тим більше на посаді начальника відділу з охорони праці, яку [PERSON] не займав перед звільненням з роботи. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог належить відмовити також. 5.12. Зокрема, законність прийняття [PERSON] на роботу та встановлення йому окладу, надбавок та премій, переведення позивача на віддалений режим роботи та звільнення його з роботи перевірялась інспектором праці ГУ Держпраці у Київській області Придатко Н.П. на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування №1559 від 20 травня 2021 року (а.с.106 т.2). За результатом здійснення позапланового контролю щодо додержання вимог законодавства про працю інспектор праці ГУ Держпраці у Київській області Придатко Н.П. склала акт №КВ 1559/1366/АВ від 2 червня 2021 року (а.с.107-113 т.2), в якому вона також не виявила порушень відповідачем законодавства про працю при прийнятті [PERSON] на роботу та встановлення йому окладу, надбавок та премій, переведення позивача на віддалений режим роботи та звільнення його з роботи.

Outcome: dismissed