Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач, звернулась у вересні 2023 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що позивач з 14.02.2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі в сторін народилось двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач з ними разом не проживає. Позивач одна не в змозі забезпечити такий рівень життя, оскільки вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, батько дитини є здоровий та працездатний, вона несе витрати за житло орієнтовно 15000грн. Тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 6000грн. щомісячно з часу звернення до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. 21.11.2023 року надійшов до суду відзив від відповідача в якому зазначив, що щодо утримання дітей не заперечує, однак розмір аліментів є завищеним. Вказав, що мобілізований з червня 2022 року до лав Збройних сил України, і на даний час перебуває на службі. Дітям завжди допомагає, і переказує кошти в сумі 11000-13000грн. на місяць, все залежить від рівня оплати, яку отримує за несення військової служби. Квартира в якій проживає позивач з дітками, належить його побратиму по службі, який надав в користування на безоплатній умові, тільки за оплату комунальних послуг, які сплачує відповідач. Спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Щодо утримання дружини, просив стягувати в розмірі 3000 грн. до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а тому просив суд позов задовольнити частково. Позивач та її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі. Вказала, що на попередній квартирі, яку надав побратим відповідача по [ADDRESS] вже не проживає, переїхала з дітками на іншу квартиру з 27.11.2023 року, а саме по [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити частково згідно відзиву, який міститься в матеріалах справи. Звернув увагу, що предметом доведення є обставини, які існували на час звернення до суду з позовом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюбі серії [NUMBER] виданого 14.02.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Корабельному районі у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №15 (а.с.6). За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження (а.с.7,8-10). Згідно копій довідок від 30.05.2023 року позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами (а.с.12-14). Так, положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум становить для - дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, суд повинен врахувати всі обставини, які доводяться сторонами, а також враховувати в т.ч. і розмір прожиткового мінімуму на дитину, інші витрати батьків. Так, як встановлено матеріалами справи та долучених квитанцій, відповідач до звернення з позовом до суду перераховував позивачу кошти на утримання дітей (а.с.46-82). Згідно копії довідки ПІІ «Макдональз Юкрейн Лтд» від 06.11.2023 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді «Начальник дільниці» з 24.10.2014 року та продовжує отримувати зарплату з січня 2023 року по жовтень 2023 року в сумі 278 035,92грн.(а.с.83), як військовозобов`язаний. Також, як вбачається із звітів про здійснення відрахувань та виплат Військової частини [NUMBER] відповідач проходить військову службу та йому нараховується зарплата у розмірі близько 27000грн.-28000грн., що разом із заробітної плати за основним місцем роботи складає близько 47000грн.-49000грн. в місяць (а.с.85,87-89). Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, та визнання позовних вимог частково відповідачем, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно (що становитиме близько\~ 12000грн. в місяць на обох дітей), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 28 вересня 2023 року. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, судом встановлено наступне. За ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з вимогами ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує ті обставини, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач з якою проживає дитина, що не досягла трьохрічного віку, незалежно від її матеріального становища, має право на утримання від чоловіка. Відповідач є особою працездатного віку та, на переконання суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача з якою проживає дочка [PERSON] , 2022 року народження.\~ Однак, враховуючи, що даним рішенням стягненуто 1/4 доходів відповідача, як сплату аліментів, то з врахуванням повного доходу відповідача, слід частково задовольнити вимогу в цій частині в розмірі 3000грн. А відтак, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, з огляду на що, слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову 28.09.2023 року, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1073 гривні 60 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial