Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод, щодо участі батька у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї посилаючись на те, що 23.05.2017 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/7845/19 шлюб між ними було розірвано. Під час розірвання шлюбу спір про місце проживання сина не вирішувався, син проживає разом з матір?ю. Однак, фактично з самого моменту розлучення, у них почалися непорозуміння щодо участі у вихованні сина, його відвідуванні, створювалися штучні перешкоди зі сторони [PERSON] стосовно його неможливості нормального спілкування із сином. Вказував, що його намагання з моменту розлучення, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з сином. У зв?язку з тим, що мати постійно перешкоджає побаченню, зустрічам сина з його батьком, він звернувся до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.03.2023 року №166/7 про участь громадянина [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - вирішено визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із малолітнім [PERSON] , [INFO] , а саме: перша та третя субота з 11:00 до 18:00 без присутності матері. У будні та святкові дні - за домовленістю між батьками. Зазначив, що в суботу 22 квітня 2023 року він мав намір відвідати сина, але відповідачка останнього для побачення не надала. Працівниками СЮП ВП Чернівецького ГУНП в Чернівецькій області було проведено профілактичну бесіду з [PERSON] , під час якої останній наголошено на належному виконанні батьківських обов`язків. Створення перешкод відповідачкою у його спілкуванні із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Вважає, що він має рівні з матір?ю, обов?язки і права на вільне, необмежене спілкування, право приймати участь в обговоренні та прийнятті важливих рішень, що стосуються здоров?я, освіти та розвитку дитини, прагне організовувати прогулянки по місту, відвідувати парки, ігрові майданчики та інші культурно-масові заходи. Він не ухилявся від матеріального утримання свого сина та намагався надавати матеріальну допомогу в міру своїх фінансових можливостей та потреб дитини. На його думку, перешкоджання відповідачки спілкуватись із сином створює загрозу для нормального психічного розвитку дитини і може призвести до повної відсутності прихильності до тата. Вказує, що зважаючи на конфліктні стосунки між ним із відповідачкою, нормальне повноцінне спілкування батька із сином в присутності матері неможливе і зашкодить інтересам дитини. А тому просив зобов?язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] .??? Визначити такі способи його участі у вихованні дитини:?? один раз на тиждень першої та третьої суботи кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері дитини, за адресою проживання батька, шляхом передачі йому дитини, за місцем проживання дитини, з обов?язковим поверненням дитини матері за місцем її проживання, з можливістю систематичних побачень тата із сином наодинці під час сумісного відвідування парків, кіно, ігрових майданчиків та інших культурно-масових заходів;?? один раз на тиждень другої та четвертої неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері дитини, за адресою проживання батька, шляхом передачі йому дитини, за місцем проживання дитини, з обов?язковим поверненням дитини матері за місцем ї проживання, з можливістю систематичних побачень тата з сином наодинці під час сумісного відвідування парків, кіно, ігрових майданчиків та інших культурно-масових заходів;?? за попередньою домовленістю з мамою дитини, два рази на тиждень в робочі дні, терміном не менше двох годин (з урахуванням графіку занять) для відвідування додаткових спортивних занять, з урахуванням режиму дня дитини; особисте спілкування з дитиною, без обмежень в часі, на перервах чи у вільний від занять час на території навчального закладу, який відвідує дитина; у день народження сина, 16 липня, кожного року з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. або з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проведення святкування або іншому узгодженому з відповідачкою місці, якщо святкування відбуватиметься в інший час чи день; ??протягом 45 днів під час літніх канікул, та протягом 7 днів зимових канікул щорічно для спільного відпочинку за попереднім, щонайменше за 14 календарних днів, узгодженням з відповідачкою конкретно визначеному періоді та місці перебування, в тому числі закордоном;?? у святкові дні (Новий рік, Різдво Христове, Пасха, День Конституції України, День Незалежності України) терміном не менше трьох годин з правом забирати дитину за місцем проживання батька; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв?язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та сином та зобов?язати відповідачку за два дні до його зустрічі із сином, відповідно до графіку, надавати точну інформацію щодо: фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти його про це особисто засобами телефонного зв?язку або за місцем його проживання, не пізніше наступного дня після настання таких змін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 червня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги повністю підтримали та просили суд їх задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідачка та її представник заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка пояснила, що не надала дитину для зустрічі з батьком, оскільки після того, як вона пояснила дитині, що з ним хоче зустрітись біологічний батько - дитина категорично відмовилась від зустрічі. Наступного разу, не надала дитину батькові для зустрічі, оскільки дитина захворіла, а тому перешкод у спілкуванні з дитиною вона для батька не чинить. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради - Голубяк П.І. в судовому засіданні повідомив суд, що служба у справах дітей прийняла рішення, яким встановила спосіб участі батька у вихованні дитини, яке вважають правильним. Також зазначив, що дане рішення носить рекомендаційний характер. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 23.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №722. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [INFO] у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року у справі №727/7845/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами - розірвано (а.с.20-21). З часу розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає з [PERSON] [PERSON] має постійну роботу, що підтверджується характеристикою з місця роботи від 30 вересня 2022 року №231 (а.с. 13). На роботі характеризуюсь позитивно, як фахівець своєї страви, компетентний і добросовісний, виконавчий працівник, сумлінно ставиться до виконання доручених обов?язків. В колективі врівноважений та спокійний співробітник, колеги завжди можуть звернутися до нього за допомогою. Добросовісний, визнає власні упущення. Користується авторитетом серед колег по роботі. Згідно з довідкою від 27.09.2022 року про склад сім?ї виданої [PERSON] , він проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] до складу сім?ї входять [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с. 14). Відповідно до характеристики від 26.09.2022 р. ОСББ «Сторожинецька-33Б», за місцем проживання [PERSON] , останній комунікабельний, ввічливий, без шкідливих звичок. Утримує сім?ю, у ставленні до рідних доброзичливий, неконфліктний, не влаштовує суперечок і гучних скандалів. Бере участь у громадському житті будинку (а.с. 16). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 27 вересня 2022 року, останній проживає в хороших умовах проживання в новій сучасній квартирі в утепленому будинку з гарним ремонтом, квартира простора світла з індивідуальним опаленням, з новими сучасними меблями з гарячою водою та утепленими підлогами. У квартирі завжди чисто та затишно (а.с. 15). Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.03.2023 року №166/7 про участь громадянина [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - вирішено визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із малолітнім [PERSON] [INFO] , а саме: перша та третя субота з 11:00 до 18:00 без присутності матері. У будні та святкові дні - за домовленістю між батьками (а.с. 24). Як вбачається з позовної заяви, в суботу 22 квітня 2023 року [PERSON] мав намір відвідати сина, але колишня дружина, [PERSON] , мати [PERSON] , останнього для побачення не надала. За даним фактом, [PERSON] звернувся до ІКС ІПНП Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, у зв`язку з чим працівниками поліції було проведено перевірку та встановлено, що 22.04.2023 року приблизно о 11 год. 00 хв. вирішив побачитися з малолітнім сином [PERSON] який проживає за адресою: [ADDRESS] , однак під час спілкування в телефонній розмові колишня дружина, гр. [PERSON] , відмовила у зустрічі із їхнім спільним сином та не надала можливості поспілкуватися із ним, на що колишня дружина не виконує рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради за №166/7 від 28.03.2023. Опитавши гр. [PERSON] , матір малолітнього, остання повідомила, що 22.04.2023 вона зі своїм сином [PERSON] перебувала в родичів свого чоловіка [PERSON] . Так, приблизно о 11 год. 00 хв. її колишній чоловік [PERSON] зателефонував до неї та повідомив, що хоче побачити сина, однак зустріч не відбулася у зв?язку із тим, що їх не було вдома. Працівниками СЮП ВП Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькі області з останньою було проведено профілактичну бесіду з колишньо дружиною, в ході якої останній наголошено на належному виконань батьківських обов?язків, що підтверджується довідкою про результати проведення перевірки інформації (а.с. 28). Під час оцінки доводів суд керується положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейного кодексу України (далі - СК), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23). З матеріалів справи відомо, що син сторін у справі проживає разом з матір`ю, між сторонами існують неприязні стосунки після розлучення, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до органу опіки та піклування, а в подальшому, з урахуванням стосунків й обставин, які виникли між батьками дитини та самою дитиною і батьком, такі позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Під час судового розгляду з показів сторін, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] заблокувала позивача [PERSON] для здійснення телефонних дзвінків та декілька разів не надала дитину для зустрічі з позивачем в дні, визначені рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.03.2023 року №166/7. До того ж, відповідачкою визнано факт певних суперечностей з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, спори з приводу сплати позивачем коштів на утримання сина та інших спірних питань. Посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву на те, що [PERSON] не здійснює добровільне утримання сина, що встановлене рішенням суду про стягнення заборгованості по оплаті аліментів не впливає на вирішення даного спору. Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 577/3878/21 (провадження № 61-8759св22) зазначив, що «апеляційний суд погодився з рішенням суду в частині зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Апеляційний суд зазначив, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересам, які мають пріоритет над інтересами батьків. Натомість існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батьку дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини». Вказана спірність, подекуди конфліктність між сторонами у питанні участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні; відсутність компромісу; різні позиції з цього питання; невиконання рішень виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.03.2023 року №166/7 тощо - свідчать про перешкоди, що чинить відповідачка [PERSON] позивачу [PERSON] у вихованні та спілкуванні з їх спільним сином [PERSON] , [INFO] . Такі перешкоди слід вважати полягають у ненаданні можливості спілкування та участі у вихованні дитини. Зважаючи на наведені вище норми закону та обставини, про які йшлося, такі перешкоди слід усунути та надати позивачу можливість спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Встановлено, що ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні сина негативно впливає чи може вплинути на дитину і що спілкування позивача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно з статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зокрема рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.03.2023 року №166/7, згідно з яким вирішено визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із малолітнім [PERSON] [INFO] , а саме: перша та третя субота з 11:00 до 18:00 без присутності матері, у будні та святкові дні - за домовленістю між батьками, на думку суду є недостатньо обґрунтованим. Згідно з висновком обл. ЛКК №544 від 2020 року [PERSON] , [INFO] має діагноз ДЦП, правобічний геміпарез, згинальна контрактура правого гомілково-ступеневого суглобу (а.с. 19). Дитина знаходиться на обліку у невролога та ортопеда, потребує психолого-педагогічної та фізичної реабілітації у реабілітаційних установах, згідно з протоколом обласної ЛКК №855 (а.с. 78). На запит від 08.09.2022 року КНП «Міська дитяча поліклініка» надала відповідь №30 від 13.09.2022 року про те, що [PERSON] перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка». До медичної установи з дитиною звертається мати [PERSON] . Мати рекомендації лікаря виконує в повному обсязі, дотримуючись медичних норм (а.с. 79). [PERSON] відвідує спеціальний дошкільний навчальний заклад №36 для дітей з порушенням опорно - рухового апарату міста Чернівці України з 31 травня 2022 року по даний час. В даний період хлопчика приводить і забирає з установи тільки мама, що підтверджується довідкою Спеціального дошкільного навчального закладу №36 для дітей з порушенням опорно-рухового апарату, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Чернівці від 08.09.2022 року та від 11.01.2023 року (а.с. 81-82). Згідно з Інформацією про результати психологічного обстеження [PERSON] від 22.08.2023 09-04/28 своєю сім?єю хлопчик вважає матір, бабусю, дідуся, братика [PERSON] , сестричку [PERSON] та себе. Біологічного батька, [PERSON] , [PERSON] не включав до свого близького оточення. Такий вибір вказує на відсутність в дитини емоційного контакту з ним - його ніби немає у внутрішньому світі дитини. Виконання інших завдань вказує на бажання дитини уникати контактування з батьком та потребу у емоційному захисті з боку матері. Така реакція може бути пов?язана із підсвідомим страхом , що батько хоче забрати його, щоб жити разом, до чого дитина не готова. " [PERSON] повідомив під час бесіди: " Я не хочу шоби тато "звичайний" (так [PERSON] називає свого біологічного батька), жив разом з нами. Під час зустрічей [PERSON] неодноразово наголошував, що у нього є другий тато [PERSON] (це теперішній чоловік [PERSON] , [PERSON] .... При запитанні : "Кого ще ти би хотів поселити у своєму будиночку», [PERSON] без вагань відповів: " [PERSON] , я його дуже люблю і скучаю. Я хочу, щоб він завжди жив з нами. "А на питання : "Кого ти поселиш у сусідньому будинку? (він чорного кольору), хлопчик відповів: "Там буде "звичайний" тато жити". Це свідчить про те, що "звичайного" тата він цурається і психологічно відмежовується". Для забезпечення психічного здоров?я дитини батькам [PERSON] варто уникати вирішення конфліктних (спірних) питань за його участі, унеможливити психологічний тиск на дитину. Натомість враховувати гендерні та індивідуальні особливості, бажання дитини та ії інтереси (а.с. 76-77). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір`ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини. При вирішенні вимог позивача в даній справі про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею суд враховує: інтереси дитини, її малолітній вік, стан здоров`я дитини, як психологічний, так і фізичний, її режим дня, поведінку кожного з батьків, навички кожного з батьків щодо догляду за малолітніми дітьми та дітьми з інвалідністю, прихильність дитини до кожного з батьків, важливість спілкування дитини з батьком. У зв`язку з існуванням спору між сторонами та тривалого часу відсутності побачень батька й дитини, - між позивачем і дитиною втрачено сталий психологічний зв`язок, так як дитина тривалий час проживає з матір`ю та позбавлена нормального й повноцінного спілкування з батьком. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прихильності сина до батька. Отже, з метою уникнення при налагодженні контакту між дитиною і батьком, з урахування зазначених обставин справи, запобігання психоемоційних негативних впливів на саму дитину, з урахуванням позиції позивача та його самостійної ініціативи щодо цього питання, суд вважає за доцільне для повноцінного спілкування та налагодження батьківських стосунків між [PERSON] та [PERSON] , залучити спеціаліста з дитячої та сімейної психології. Суд вважає, що для відновлення спілкування з дитиною, налагодження психологічного контакту потрібен певний час та допомога психолога. Позивач в судовому засіданні пояснив суду, що готовий нести додаткові матеріальні витрати на оплату послуг психолога. Крім того, для встановлення психологічного контакту між батьком та сином необхідно також вчинення відповідних дій з боку матері. Суд враховує висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 607/2272/22 (провадження № 61-2215св23) про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною без присутності матері, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Однак, не приймаючи рішення з даного питання, суд вважає за доцільне також проведення перших зустрічей батька з сином та спеціаліста з дитячої та сімейної психології за участі матері, стосовно чого сам позивач в судовому засіданні не заперечував. З урахуванням побажань сторін, враховуючи вищезазначені фактори, суд вважає за доцільне визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні [PERSON] у присутності психолога до часу надання висновку психолога про відновлення взаємодії та контакту між батьком та сином: - один раз на тиждень першої суботи та третьої неділі кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері дитини, за адресою проживання батька, шляхом передачі йому дитини за місцем проживання дитини, з обов`язковим поверненням дитини матері за місцем її проживання, з можливістю систематичних побачень тата із сином наодинці під час сумісного відвідування парків, кіно, ігрових майданчиків та інших культурно-масових заходів, з врахування стану здоров`я дитини; - у святкові і неробочі дні (Новий рік, Різдво Христове, Пасха, День Конституції України, День Незалежності України) терміном не менше трьох годин з правом забирати дитину за місцем проживання батька, з врахування стану здоров`я дитини; - за попередньою домовленістю з [PERSON] , один раз на тиждень в робочі дні, терміном не менше двох годин (з урахуванням графіку занять) для відвідування додаткових спортивних занять, з урахуванням режиму дня [PERSON] ; у день народження [PERSON] , [INFO] , кожного року з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. або з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проведення святкування або іншому узгодженому з [PERSON] місці, якщо святкування відбуватиметься в інший час чи день. У випадку виїзду дитини 16 липня за межі Чернівецької області чи України, зустріч з дитиною переноситься на наступний день після повернення в місто Чернівці за місцем проживання дитини, з врахування стану здоров`я дитини. Суд вказує на відсутність підстав для задоволення таких вимог, як особисте спілкування з дитиною, без обмежень в часі, на перервах чи у вільний від занять час на території навчального закладу, який відвідує дитина, оскільки такі зустрічі відволікатимуть дитину від навчального процесу. Що стосується позовних вимог про надання позивачу дитини протягом 45 днів під час літніх канікул, та протягом 7 днів зимових канікул щорічно для спільного відпочинку за попереднім, щонайменше за 14 календарних днів, узгодженням з відповідачкою конкретно визначеному періоді та місці перебування, в тому числі закордоном, то вони задоволенню не підлягають, так як визначення такого тривалого часу відпочинку для спільного проведення часу взимку та влітку буде обтяжливим для дитини та не відповідає віку дитини, її фізичному стану здоров`я, який потребує постійного спостереження, дотримання медичних норм та рекомендацій лікаря. Щодо вимоги про виїзд дитини за кордон на відпочинок то такий виїзд допускається лише за нотаріально посвідченою згодою матері або рішенням суду, і це питання має вирішуватися між сторонами кожного разу в індивідуальному порядку, враховуючи час, спосіб та термін перебування дитини закордоном, що враховуючи інтереси дитини можливо після налагодження емоційного контакту батька з дитиною та після досягнення дитиною шкільного віку. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв?язку, що не передбачають безпосередно фізичного спілкування між батьком та сином, суд вважає, що вона підлягає до задоволення частково. Враховуючи вік дитини, якому на час ухвалення рішення виповнилось п`ять років, вільне користування дитиною телефоном поштового, засобами електронного та іншого зв?язку є проблематичним, у зв`язку з чим необмежене спілкування позивача з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв?язку є недоцільним. Тому суд вважає, що п`ятихвилинне спілкування з дитиною один раз на день особисто засобами телефонного зв`язку матері чи її рідних, що перебувають в цей час з дитиною, з врахуванням розпорядку дня дитини, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та сином є достатнім та таким, що відповідатиме віку та інтересам дитини. Суд вважає вказаний порядок спілкування по суті повністю забезпечується іншими визначеними судом за клопотанням позивача способами участі батька у вихованні дитини, які є ефективними та доцільними за даних обставин. Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічі [PERSON] із сином [PERSON] , відповідно до графіку, надавати повну інформацію щодо: фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти його про це особисто засобами телефонного зв`язку або за місцем його проживання, не пізніше наступного дня після настання таких змін. У справах щодо здійснення батьківських прав та обов`язків суд, враховуючи гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, зростання дитини, остаточність судового рішення можна вважати нестійкою. Правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього. Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, порушення інтересів дитини,батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які маютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , встановити способи участі батька у виховання дитини та зобов`язати відповідачку за два дні до зустрічі [PERSON] із сином [PERSON] , відповідно до графіку, надавати повну інформацію щодо: фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти його про це особисто засобами телефонного зв`язку або за місцем його проживання, не пізніше наступного дня після настання таких змін, задовольнивши частково позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial