Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У жовтні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №274 від 24.12.2004 року та АВІЗО №269 від 24.10.2005, житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий ТОВ «Новобудова» на баланс в експлуатацію та обслуговування. Як зазначає позивач, відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2019, при цьому, за вказаною адресою ТОВ «Новобудова» надає житлово-комунальні послуги, відповідно до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У період з 01.08.2021 року по 01.03.2022 року відповідач користується житлово-комунальними послугами, але не вносить оплату за них, в результаті чого, у нього виникла заборгованість. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2023 року відкрито провадження у справі. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштового відправлення, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.04.2019. Згідно рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 274 від 24.12.2004 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий ТОВ «Новобудова» на баланс, експлуатацію та обслуговування. Відповідно до авізо № 269 від 24.10.2005 року АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» будинок на баланс. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг). Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України, власники квартир зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №20 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 26.03.2021 року, оплата за надані послуги з управління в порядку, за ціною встановленими цим договором у строк не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом, відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання, а тому за ним обліковується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2021 року по 01.03.2022 року, яка становить 3120,50 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач надавав послуги в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання зі сплати спожитих послуг, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved