Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

08.09.2023 до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття. Позов обґрунтовано тим, що син проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, що також підтверджується договором від 20.02.2023 про участь у вихованні дитини та визначення її місця проживання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає жодної участі у його вихованні та забезпеченні, позивач самостійно піклується про сина, слідкує за його станом здоров`я, розвитком, займається його вихованням, мати життям сина та його благополуччям не цікавиться. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~20.09.2023\~відкрито провадження\~у справі в порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Від відповідачки до розгляду справи по суті відзиву на позов не подано. В поданому клопотанні просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Позивач просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав. Відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 24.06.2011, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблений відповідний актовий запис № 274. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, в книзі реєстрації народжень 27.12.2011 зроблено актовий запис № 1607. Договором від 20.02.2023, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Завійською Ю.Л., укладеним між [PERSON] та [PERSON] , визначено про участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та його місця проживання. За цим договором, за спільною згодою батьків та дитини, місцем постійного проживання дитини є місце проживання батька, батько буде самостійно виховувати дитину. Як зазначено в позові неповнолітня дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, відповідач не бере участі в утриманні та вихованні сина. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51\~основного Закону\~України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. З урахуванням положень ст.\~141\~СК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved