Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17.02.2007 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №322. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися більше чотирьох років тому до дня подання цього позову до суду. З того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача та інтересам доньки сторін. У даний час позивачка разом з неповнолітньою донькою проживає без реєстрації у родичів за адресою: [ADDRESS] , хоча донька зареєстрована разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Позивачці невідома адреса фактичного місця проживання відповідача, оскільки він проживає у республіці Польща. Так як відповідач близько трьох років проживає у Польщі, спільна донька сторін повністю перебуває на утриманні позивачки. Відповідач є працездатним, ухиляється від утримання доньки, не приймає участі в матеріальном уутриманні доньки та у її вихованні, тому позивач звернулася з даним позовом до суду, у якому просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримла в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи, просила стягнути судові витрати з відповідача, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~17.02.2007\~сторони зареєстрували\~шлюб у\~Відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Вінницького\~міського управління\~юстиції Вінницької\~області,\~актовий запис\~№322 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Донька [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ПП «Добробут-Він» №314 від 25.10.2023 (а.с. 13). Зі змісту позовної заяви суд встановив, що протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувалися, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися більше чотирьох років тому до дня подання цього позову до суду. З того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тому подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача та інтересам доньки сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання\~шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд зважає на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, а також встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності та враховує вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти (дитині виповнилося 16 повних років), відсутність у дитини самостійного доходу чи заробітку, що дитина проживає разом із матір`ю, а батько проживає окремо від дитини за кордоном (як зазначено у позовній заяві). Крім того, суд враховує прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2023 рік в Україні, які встановлені Законом "Пpo Державний бюджeт на 2023 рік". Відповідно до положень вказаного закону прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років на період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 складає 2833,00 грн. Разом з тим, суд також бере до уваги, що позивач не надала доказів того, що у відповідача відсутні інші утриманці, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, взаємний обов`язок обох батьків утримувати дітей, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн., що підлягають індексації, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 07.11.2023, таким чином задовольнивши частково позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме 1073,60 грн. судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial