Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач-2, [PERSON] ) звернулись до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] , судові витрати покласти на позивачів. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що вони є власниками квартири [ADDRESS] , відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, проте не є власником цього нерухомого майна та не є членом сім`ї позивачів. Так, відповідно до п. 10 Договору купівлі-продажу квартири від 08.01.2004 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , продавець зобов`язувалася виписати з квартири всіх прописаних у ній до 30.01.2004 року, проте донька колишньої власниці квартири - [PERSON] залишилася зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Відповідач не є членом сім`ї позивачів, відповідач ніколи не проживала у зазначений квартирі, її особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні квартири не бере. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 15.04.2021 року суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 07.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 26.10.2022 року. 26.10.2022 року з використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивачів - адвоката Реви О.О. надійшла заява, яку було передано головуючому судді 26.10.2022 року о 10 год. 00 хв., про проведення судового засідання, призначеного на 12 год. 00 хв. 26.10.2022 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року заяву представника позивачів - адвоката Реви О.О. про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, у режимі відеоконференції залишено без розгляду. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 23.02.2023 року. 20.02.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивачів - адвоката Реви О.О. надійшло клопотання про виклик та допит у якості свідка [PERSON] . Крім того, представник позивачів просила провести судове засідання, призначене на 23.02.2023 року, за відсутності позивачів та їхнього представника. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2023 року визнано явку позивачів та представника позивачів в судове засідання обов`язковою, та на підставі п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.05.2023 року. 25.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача-1 надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 25.05.2023 року, без фіксування технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.09.2023 року. 05.09.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці та судове засідання призначено на 11.12.2023 року. В судове засідання 11.12.2023 року з`явились позивач-1, представник позивачів та свідок [PERSON] . Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Так, останній направлялись судові повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаної адресою». Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача-2 та відповідача. В судовому засіданні 11.12.2023 року представником позивачів - адвокатом Ревою О.О. подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій остання просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні 11.12.2023 року позивач-1 та представник позивачів підтримали позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просили їх задовольнити. В судовому засіданні 11.12.2023 року в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила, що вона є матір`ю позивача-1, та пояснила, що квартира [ADDRESS] була придбана разом із зареєстрованими в ній особами, проте виписати відповідача зі спірної квартири не вдалося у зв`язку з відсутністю її паспорта. Також свідок повідомила, що особистих речей [PERSON] в квартирі немає. Вислухавши вступне слово позивача-1, представника позивачів, пояснення свідка, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив, що 08.01.2004 року між [PERSON] , в особі повіреної [PERSON] , що діє за дорученням [PERSON] (далі - Продавець), та [PERSON] і [PERSON] в особі законного представника [PERSON] (далі - Покупці), було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. за реєстровим № 4 (а. с. 7). Відповідно до п. 10 Договору купівлі-продажу квартири від 08.01.2004 року, представник Продавця гарантує, що квартира вільна та зобов`язується виписати з неї всіх прописаних до 30.01.2004 року, а Покупці дають на це свою згоду. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] про шлюб, 22.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Відділено реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зроблено запис за № 1317 (а. с. 8). Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщені, станом на 29.04.2021 року в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 25.10.1994 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , починаючи з 16.03.2004 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23.03.2004 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , та починаючи з 19.10.2004 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а. с. 33). Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. В свою чергу, статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Так, відповідач не є членом сім`ї позивачів та в квартирі [ADDRESS] , фактично не проживає. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеною нормою кореспондується п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року, якими встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження права на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуюче викладене,

Outcome: approved