Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, однак сторони на даний час проживають окремо. \~ \~ \~ \~За час шлюбу у сторін народилися дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з агресією російської федерації проти України позивач, разом із неповнолітньою дитиною виїхала до країни Італія до своїх родичів, а відповідач залишився в Україні. Впродовж тривалого періоду часу, перебуваючи за кордоном з неповнолітньою дочкою, позивач одна утримувала дитину, забезпечувала матеріально, претензій чоловікові щодо незабезпечення ним його дочки позивач не висувала. Повернувшись додому, [PERSON] до свого житла потрапити не змогла, так як чоловік почав життя з іншою жінкою, яку привів у їхній дім. Відповідач дав зрозуміти позивачу, що повертатися до сім`ї він не буде, намірів зберегти сім`ю у нього не має. Відповідач коштів на утримання неповнолітньої дочки не дає, не забезпечує дитину матеріально. Відповідач офіційно не є працевлаштований, однак доходи у нього на думку позивача є. Відповідач ухиляється від виконаннясвого обов`язкущодо утримання дитини, тому у позивачки з`явилась необхідність стягувати аліментиу примусовом упорядку. Позивачка, самостійно матеріально забезпечує доглядає та виховує дитину. Просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 31.03.23 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 23). 24.05.23 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Бобик Ю.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача просить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2833грн., до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача зазначає, що від свого обов`язку, як батька, покладеного на відповідача, щодо утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття, відповідач не відмовляється. Вказує на те, що між позивачем та відповідачем виник конфлікт, проте [PERSON] намагається його врегулювати та намагається відновити повноцінні сімейні стосунки. На даний час відповідач не працевлаштований та відповідно не працює, через воєнний стан знайти роботу не може, виїхати за межі України для працевлаштування за кордоном також неможливо. Він не має жодних заощаджень, не має жодних депозитних рахунків на яких можуть бути кошти, також відсутнє право власності на об`єкти нерухомості, не веде господарську діяльність як фізична особа підприємець. Тому, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність у нього доходу, відсутність постійної роботи, відсутність рухомого та нерухомого майна, відсутність корпоративних прав, також законодавчо визначено мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, в разі роздільного проживання дружин із якою буде проживати їх дочка, відповідач готовий сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно в сумі 2833 грн. Позивач не надала до суду належних та допустимих доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 10\~000 грн. щомісячно на дитину, тому дана вимога є безпідставною. Щодо витрат на правову допомогу, вважає їх завищеними, оскільки відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позовній заяві та на матеріали справи, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , позовні вимоги визнав частково в розмірі 2833 грн. на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та посилаючись на письмові заперечення просив їх задовольнити частково відповідно до поданих заперечень. Додатково зазначив, що відповідач не відмовляється від утримання дитини, намагається хоч якось заробити грошей, оскільки не має змоги офіційно працевлаштуватись. Оскільки має мінливий дохід, вважає що стороною відповідача в письмових запереченнях зазначається реальна сума, яку він за рахунок свого мінливого доходу (тимчасові мінливі заробітки, які отримує виконуючи різну роботу без офіційного працевлаштування) зможе реально сплачувати в якості аліментів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а такождостатність івзаємний зв`язок наявних усправі доказіву їх сукупності, суд приходитьдо наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст.13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 06.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області про що складено відповідний актовий запис №64 (а.с. 14). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення\~статті 121Сімейного кодексуУкраїни\~стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 24.05.23 р. [PERSON] в період І кварталу 2022 р. по І квартал 2023 р. інформація про доходи відсутня (а.с.39). З матеріалів справи встановлено, що дитина - [PERSON] , проживає разом з позивачем в Італії та заходиться на її утриманні. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Виконання передбачених\~статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч.1\~ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 3 частини 2\~статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Абзацом 2 частини 2\~статті 182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3\~ст.181СКУкраїни за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.183 СК України\~частка\~заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Як зазначає сторона відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідач на даний час не працевлаштований та відповідно не працює, через воєнний стан знайти роботу не може, виїхати за межі України для працевлаштування за кордоном також неможливо(а.с.36 зворот.). Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлену нею вимогу про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 10 000 грн. та можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Крім того, позивачем не надано доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Отже, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Доказів того, що в разі стягнення аліментів на користь позивача з відповідача у розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень, їх розмір буде недостатнім для забезпечення необхідних умов життя спільній дочці позивача та відповідача, враховуючи також і те, що обов`язки щодо утримання дитини крім відповідача по справі несе також і позивач по справі, суду не надано та не встановлено в ході розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. \~ \~ \~ \~Необхідно зазначити, що надані стороною позивача переклади актів щодо наявності вад здоров`я у дитини суд не оцінює, як доказ обґрунтованості заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки позивачем не заявлялось вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, з якими вона не позбавлена права звернутись до суду у відповідності до ст. 185 СК України. Матеріали справи не містять, а також стороною позивача не надано належних доказів, на спростування заперечень сторони відповідача, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти відповідно до заявлених позовних вимог. Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Позивач прос ить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано суду квитанцію до прибуткового касового ордеру, відповідно якої позивач сплатила своєму представнику в якості гонорару адвокату за складання позову та ведення справи, грошову суму в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимогу щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у вищезазначеному розмірі. Зазначила, що акт виконаних робіт між нею та її довірителем буде складись після завершення розгляду справи. Разом з тим зазначила, що відповідно до досягнутої домовленості між нею та позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. включають: підготовку позову з документами на підтвердження заявлених вимог за що плата становить 2000 грн., інша сума, пов`язана з участю з участю представника під час розгляду справи в суді. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не заперечує щодо понесених витрат позивачем на послуги представника, однак зазначає що стороною відповідача не надано належних доказів, які б підтверджували саме такий розмір витрат на правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання\~про стягнення\~витрат на\~правничу допомогу,\~суд виходить\~з того,\~що дана\~справа перебувала\~в провадженні\~суду з\~березня 2023\~року,\~однак судові\~засідання у\~справі фактично\~не проводились,\~оскільки неоднократно\~відкладались за\~заявами представника\~позивача.\~За час\~знаходження справи\~на розгляді,\~проведено два\~судових засідання,\~за участю\~представників,\~на одному\~з яких\~після відкриття\~судового засідання\~оголошено перерву\~за клопотанням\~представника позивача.\~Враховуючи вищенаведене,\~а також\~часткове задоволення\~позову,\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу підлягає\~частковому задоволенню,\~оскільки на\~думку суду\~заявлений розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~в розмірі\~5000\~грн.\~є завищеним.\~З врахуванням принципів справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 3000 грн., що підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial