Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментах. В обґрунтування позову вказувала, що з 22.08.1998 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018 в справі № 357/8297/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.07.2018року та до закінчення навчання [PERSON] в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.08.2023 року, складеного головним державним виконавцем Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Мочинським М.А., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 32669,93 грн. Постановою від 24.08.2023 року головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Мочинським М.А., виконавче провадження №57673203 було завершене згідно п.7 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення) та повернуто позивачу оригінал виконавчого листа з відміткою про наявність заборгованості за виконавчим документом Заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини Відповідача, оскільки він є здоровою та працездатною людиною, працює без оформлення трудових відносин, отримує регулярний значний дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Відповідач був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, але нехтував своїми обов`язками та ухилявся від їх виконання. Тому просила: стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 32669,93 грн. та стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 32669,93 грн. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 12 вересня 2023 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 20 жовтня 2023 року о 10:00 год. У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті справа була знята з розгляду та відкладена до 14 листопада 2023 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи, призначений на 14 листопада 2023 року відкладено та призначено на 12 грудня 2023 року. 12.12.2023 [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечила. В судове засідання 12 грудня 2023 року відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8) [INFO] народився [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] записані в графі батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с 9). 10 жовтня 2012 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 12 серпня 2020 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11), що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] (а.с. 11). 20 січня 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12). Згідно виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 01 листопада 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу [PERSON] , щомісячно, починаючи з 24.07.2018 року та до закінчення навчання [PERSON] в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с. 21). Згідно довідки № 24 від 03.08.2023 року виданого Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» наказом № 3648- с від 02.11.2021 [PERSON] був відрахований з КПІ ім.. Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 2 курсу гр. ПА-01мп другого (магістерського) рівня вищої освіти (а. с. 23). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинським М.А. станом на 16.08.2023 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого документа № 2/357/3144/18 від 01.11.2018, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в розмірі 32669,93 грн. (а.с. 24-25). 24.08.2023 головний державний виконавець Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинський М.А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №57673203 з виконання виконавчого документа № 2/357/3144/18 від 01.11.2018, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в розмірі 32669,93 грн. згідно п. 7 ч. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 26). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до статті 44 ЦПК України - учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Судом встановлено, що станом на 16 серпня 2023 року відповідачем прострочена сплата аліментів на утримання дитини у виконавчому провадженні № 57673203 і розмір заборгованості складає 32669,93 грн. Пеня стягується в розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення, що складає, згідно розрахунку, проведеного позивачем, в розмірі 225783,00 грн. Приймаючи до уваги те, що розмір пені не може перевищувати загального розміру заборгованості (32669,93 грн.), суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки сина [PERSON] в розмірі 32669,93 грн. Враховуючи, що сторони розрахунок заборгованості по аліментах від 16 серпня 2023 року державних виконавців не оскаржили і не спростували в суді, суд приходить до висновку, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на 16 серпня 2023 року. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 32669,93 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 537/4755/16-ц (провадження № 61-20760св19), від 17 листопада 2021 року у справі № 569/14819/19 та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial