Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. В позовній заяві посилався на те, що 31 жовтня 2016 року між [PERSON] та Підприємством з іноземною інвестицією «Гедеон Ріхтер Укрфарм» було укладено Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (аптека) загальною площею 51,5 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Продаж вчинено за суму 637399 грн. 00 коп. Однак відповідач, яка є донькою позивача, не володіла станом на день підписання договору такими грошовими коштами. Станом на 31.10.2016 року позивач здійснював підприємницьку діяльність та з метою розвитку своєї підприємницької діяльності здійснював пошук нерухомого майна для відкриття аптеки. Після пошуків, було знайдено необхідне приміщення за адресою [ADDRESS] , яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю "Гедеон Ріхтер Укрфарм". Укладення договору було заплановано на 31.10.2016 року. Для оплати вартості нерухомого майна позивач уклав 28.10.2016 року з [PERSON] та [PERSON] договори позики на загальну суму 640000 грн. Однак, 31.10.2016 року (у день підписання договору) позивач встановив, що оригінал свого паспорту та коду він помилково залишив після підписання договору позики у свого брата [PERSON] , у зв`язку з чим було вирішено, що покупцем за договором формально буде відповідач, яка в подальшому відчужить своє право власності на аптеку позивачеві, оскільки він був фактичним покупцем. У зв`язку із цим 31.10.2016 року на рахунок відповідача через касу банку в присутності [PERSON] були зараховані грошові кошти, оскільки договором передбачалося, що розрахунок по договору буде здійснюватися безготівково за реквізитами продавця в АТ «УКРЕКСІМБАНК». Загальна вартість нерухомого майна 637399 грн. 00 коп. Однак, [PERSON] стало відомо, що його донька [PERSON] має намір продати нерухоме майно (аптеку) за адресою [ADDRESS] без його згоди, хоча [PERSON] був фактичним покупцем за договором купівлі-продажу. При цьому грошові кошти, які були сплачені в рахунок оплати вартості нерухомого майна, не належали [PERSON] . Добровільно кошти позивачу відповідач також не повернула. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 637399 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила, зазначаючи, що позов є безпідставним, необґрунтованим, та його подано з пропуском строків позовної давності (а.с.73-78). У відзиві зазначила, що 31.10.2016 нею особисто було придбано нежитлові приміщення (аптека), заг. площею 51,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , В обґрунтування позову, позивач зазначає, що вказані нежитлові приміщення були придбані не відповідачем, а ним, але на її ім`я, оскільки вона не володіла на той момент грошовими коштами, а він займався підприємницькою діяльністю і в момент угоди забув у свого брата паспорт. Зазначене є видумкою і жодним доказом не підтверджується. Розрахунки за вказаним договором здійснюються в безготівковій формі, і саме [PERSON] особисто було з покладено на свій рахунок у банку грошові кошти у сумі 638349,00 грн. Вказані нежитлові приміщення були придбані особисто [PERSON] для здійснення нею у подальшому приватної лікарської практики за кошти, які їй були надані [PERSON] , яка є її бабусею, [PERSON] , який є її дядьком та [PERSON] , яка є її матір`ю. В день укладення вказаного договору її дійсно підвозив до банку та супроводжував брат її батька - [PERSON] , оскільки їй необхідно було покласти на рахунок велику суму грошей, і він був присутній в якості охоронця. Під час укладення договору купівлі-продажу також був присутній її батько - позивач, який допомагав їй. Факт присутності позивача у нотаріуса жодним чином не вказує та не підтверджує того, що саме він здійснював купівлю вказаного майна, а доводи про те, що він забув паспорт в момент угоди і саме через це він вирішив, що на ім`я відповідачки буде здійснена купівля нежитлових приміщень є неспроможними, оскільки в разі, якщо б позивач забув паспорт, він міг за ним з`їздити та повернутись до нотаріуса. При цьому, рахунок в [PERSON] , з якого потім здійснювалася оплата за договором, був відкритий ще 10.10.2016 відповідачем на її ім`я, оскільки вона планувала цю угоду завчасно і готувалася до неї, що спростовує доводи позивача, що в день угоди він начебто забув паспорт. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] вже звертався до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним (з підстав удаваності) договору купівлі-продажу нежитлових приміщень з моменту його укладення в частині покупця та визнання позивача покупцем за договором, яка розглядалась в Октябрському районному суді м. Полтави (справа № 554/907/21). Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2022 позов було задоволено, а постановою Полтавського апеляційного суду від 25.08.2022 вказане рішення було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Крім того, з позовом про стягнення коштів позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Тому відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Не погодившись з доводами відповідача, викладеними в позовній заві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначаючи, що про порушення свого права він дізнався лише наприкінці січня 2021 року, коли дізнався про наміри відповідача продати нерухоме майно (аптеку) (а.с. 109-115). Відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, у яких в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі (а.с. 130-133). Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 138). Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 березня 2023 року скасовано ухвалу Київського районного суду м.Полтави про відмову задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено [PERSON] відчуження нежитлового приміщення загальною площею 51,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інші заяви або клопотання учасниками справи суду не подавалися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Голяніщева Д.Ю. представляти його інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Пояснив, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а саме протягом трьох років з дня, коли довідався про порушення свого права. Але, якщо суд дійде висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, просив такий строк позивачу поновити як такий, що пропущено з поважних причин. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Мирко Р.О. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та запереченнях. В задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 жовтня 2016 року між [PERSON] , яка є донькою позивача [PERSON] , та ТОВ «Гедеон Ріхтер Укрфарм» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (аптека) загальною площею 51,5 кв. м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Оканенко Т. Є. та зареєстрований у реєстрі за № 1927. Згідно з пунктом 2.1 вказаного договору продаж вчинено за суму\~637 399,00 грн. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем за видом діяльності 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах. Для здійснення своєї підприємницької діяльності отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами у зв`язку із створенням нових місць провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі. 28 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким позивач позичив 540 000,00 грн, строком до 28 жовтня 2021 року, для використання в особистих потребах (купівля нерухомого майна). 28 жовтня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики, згідно з яким позивач позичив 100 000,00 грн, строком до 28 жовтня 2021 року, для використання в особистих потребах (купівля нерухомого майна). Вказані обставини встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року та постановою Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі №554/907/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та визнання покупцем за договором (а.с. 32-42, 206-212). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому, вказаними судовими рішеннями не встановлено факту передачі [PERSON] коштів у розмірі 640000 грн. відповідачу [PERSON] для придбання нерухомого майна чи з іншою метою. Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 березня 2022 року скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, тобто законної сили вказане судове рішення не набрало. Відповідно, ним не можуть бути встановлені будь-які обставини. Тому посилання позивача на обставини, встановлені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04 березня 2022 року у справі №554/907/21, є помилковим та судом не приймається. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому належних доказів на підтвердження факту передачі відповідачу грошових коштів у розмірі 637399,00 грн. позивач до матеріалів справи не долучив. Встановлені факти укладення позивачем договорів позики також не свідчать про передачу отриманих коштів відповідачу. Фактично свої позовні вимоги та обставину передачі коштів відповідачу позивач доводить показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій\~осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 220 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Стаття 218 ЦК України встановлює правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину, а саме: 1) недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків; 2) якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України наслідком недотримання простої письмової форми правочину є його недійсність лише у випадках, встановлених законом. У разі такого порушення закон встановлює лише заборону для суду обґрунтовувати своє рішення показаннями свідків. На підставі викладеного суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В той же час іншими доказами факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів не підтверджується. Так, у скріншотах переписки [PERSON] та [PERSON] відсутнє повідомлення щодо передачі коштів, їх походження та їх суми. Також вказані скріншоти не містять чіткої інформації що одна сторона передає іншій кошти на придбання майна. В той же час, як вбачається з договору банківського рахунку №б/н від 10 жовтня 2016 року, укладеного Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] , банк відкриває клієнту банківський рахунок, проводить за рахунком банківські операції, а клієнт зобов`язується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором (а.с. 84). Наведеним підтверджуються заперечення відповідача проти позову, яка посилалась на те, що заздалегідь готувалась до укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, та спростовуються посилання позивача на те, що рішення про оформлення договору купівлі-продажу приміщення було прийнято в день укладення договору 31 жовтня 2016 року, оскільки він забув паспорт. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем належним чином не доведено факт передачі відповідачу коштів, відповідно факту безпідставного одержання нею коштів та збереження їх за рахунок позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивач судовий збір не сплатив на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, враховуючи, що судом в задоволенні позову відмовлено, позивач від сплати судового збору звільнений, судові витрати зі сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed