Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

18 травня 2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять: встановити, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом зі спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у період часу з грудня 2021 по день її смерті [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 15 червня 2023 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 19 травня 2023 року, справу прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 10 липня 2023 року представник позивача адвокат Трачук Н.І. подала клопотання про витребування доказів у Приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. належним чином посвідчену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Крім того повідомила, що нею буде заявлено клопотання про допит позивачів в якості свідків та про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . 11 липня 2023 року відповідач Запорізька міська рада в особі представника Оксани Кіп подала відзив, в якому вважала позовні вимоги не доведеними наявними у справі доказами, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 11 липня 2023 року витребувано у Приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. належним чином посвідчену копію спадкової справи, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Витребувана інформація надана суду 26 липня 2023 року. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року у справі закрите підготовче провадження, призначено розгляду по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати позивачів [PERSON] , [PERSON] в якості свідків, допитати свідків зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , після чого дослідити письмові докази. В судовому засіданні позивач [PERSON] , позивачка [PERSON] і її представник адвокат Трачук Н.І. наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в содовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на ненадання стороною позивачів належних доказів, на підтвердження заявлених вимог. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що вони з сестрою проживали разом з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та надавали їй догляд і допомогу. Також вони забирали тітку до с. Астраханка, де [PERSON] прожила з ними більше місяця (з грудня 2021 року по січень 2022 року). Потім їй стан здоров`я погіршився, і оскільки в селі не було хороших спеціалістів, вони відвезли тітку до Запоріжжя, де вона померла. До нотаріуса не звернулись, оскільки повинно було пройти пів року з дня смерті, реєстри були заблоковані через війну, а по телевізору казали, що строки продовжено. Про заповіт дізнались, коли робили ремонт в квартирі. У тітки чоловіка чи дітей не має. З 2007 року по 2012 рік він навчався з ЗНУ, та проживав з тіткою, потім кілька років орендував окрему квартиру, до 2015 року, коли повернувся проживати до тітки, де живе і по цей час. В 2012-2013 році [PERSON] захворіла, але ще могла себе обслуговувати. Десь з 2016 року стан її здоров`я погіршився, і їй була потрібна стороння допомога. Його сестра [PERSON] до цього знімала квартиру у м. Запоріжжя, а в 2016 році також переїхала до тітки. Квартира у тітки однокімнатна. Сестра спала на дивані, тітка на кріслі-кроваті, а він на полу на матраці. Жили вони періодично у м.Запоріжжя, або їхали в с. Астраханка, де живе його мати сестра [PERSON] . Допитана в якості свідка позивачка [PERSON] пояснила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , а в квітні 2023 року вони знайшли заповіт, за яким тітка залишила квартиру їй і брату. До цього вони проживали з тіткою і допомагали їй. Приблизно в 2013-2014 році тітка почала хворіти, спочатку легко, а тоді сильніше, і вони їй допомагали. Жили вони і в Запоріжжі, і в певні пори року в селі, залежно від того, де було комфортніше. Більшу частину часу жили у місті, а в селі місяців 5. Квартира у [PERSON] була однокімнатна, на восьмому поверсі. Брату дістався надувний матрац, а їй з тіткою крісло-диван і ліжко. Також вони оплачували комунальні послуги за квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2005 році, коли ще був студентом, він познайомився з [PERSON] , та з 2011 року вони проживали в цивільному шлюбі спочатку в орендованій квартирі, потім в квартирі батьків. Знає, що [PERSON] з братом [PERSON] з 2016 року наглядали за тіткою і жили у неї. [PERSON] більшість днів тижня проживала у тітки. В гостях у [PERSON] по Героїв 93-ї бригади бував і особисто з нею знайомий. Знає, що [PERSON] тоді спав на кухні. З 2022 року [PERSON] знову проживає разом з ним. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є двоюрідним братом позивачів. Знає, що померла [PERSON] проживала з родиною [PERSON] , деякий час в с.Астраханка чи в своїй квартирі. [PERSON] проживав у тітки поки навчався в університеті з 2007 по 2012 рік, а потім поки працював. Коли [PERSON] почала хворіти, з нею жив [PERSON] , а [PERSON] приходила. Потім жили втрьох. [PERSON] жила тривалі і не тривалі періоди. Ще вона проживала з цивільний чоловіком [PERSON] . Спілкувався він з ними десь 1-2 рази на місяць. В квартирі [PERSON] останній раз був в 2020 році. Знає, що померла спала на дивані, сестра на кріслі-кушетці, а [PERSON] на кухні. Заслухавши пояснення учасників, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 72 роки у Хортицькому районі м. Запоріжжя (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №29). Причина смерті хронічна ішемія головного мозку (довідка форми №106/о №298 від 17.01.2022 року). Згідно заповіту від 29 липня 2011 року, [PERSON] , належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини [PERSON] і [PERSON] звернулися лише 29 квітня 2023 року. 29 квітня 2023 року приватний нотаріус ЗМНО Спірідонова М.А. відмовила [PERSON] і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] і [PERSON] посилалися на те, що вони проживали разом із [PERSON] з грудня 2021 року по 15 січня 2022 року. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, окрім пояснень самих позивачів (хоч і в якості свідків), їх двоюрідного брата та цивільного чоловіка позивачки, суду не надано доказів на підтвердження такого факту. Відповідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Однак у розглянутій справі були відсутні неупереджені свідки (в тому числі сусіди померлої [PERSON] чи інші), які б підтвердили викладені у позові обставини. Також не було надано жодного документального підтвердження факту такого проживання, в тому числі актів про проживання, актів обстеження квартири, зазначення адреси: [ADDRESS] у позивачами як свого місця проживання в будь-яких документах, зокрема офіційних того періоду, тощо. При цьому, пояснення самих лише свідків, не можуть підмити собою всі інші докази, виходячи з положень ч.2 ст. 78 ЦПК України. Також жодними доказами належними доказами не підтверджено, що [PERSON] хворіла і за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги та догляду. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, за наведених обставин, суд вважає, що позивачі [PERSON] , [PERSON] не довели свій факт проживання разом з померлою [PERSON] , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed