Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 310006030464003 від 18.10.2011 у розмірі 31256.94 гривень та сплачений при пред`явлені позову судовий збір у розмірі 2684 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №310006030464003, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 64710.00 грн. строком до 18.10.2016 включно з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15.9% річних щомісячно, з цільовим призначенням - купівля автомобіля марки Богдан, модель 211040, легковий седан - В, сірого кольору, 2011 р.в. для споживчих потреб. Договором також передбачено санкції за прострочення виконання зобов`язань. Погашення повинно відбуватись щомісячно шляхом внесення коштів у сумі 1570.00 грн. 02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк`укладено договір купівлі-продажу права вимоги, згідно якого до останніх перейшло право вимоги, в т.ч. до відповідача за вказаним кредитним договором.15.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №2258/К, за яким останньому перейшло право грошової вимоги, в т.ч. за вищевказаним договором. Таким чином до позивача перейшли усі матеріальні права та обов`язки кредитора за кредитним договором №310006030464003 від 18.10.2011 та за договором застави №310006030464003/3 від 18.10.2011. Після відступлення права вимоги станом на 15.06.2020 заборгованість відповідача складала 42256.94 грн. Відповідача було сповіщено про зміну кредитора, після чого відповідачем частково було погашено заборгованість. Таким чином станом на 15.06.2023 заборгованість за договором складає 31256.94 грн - за тілом кредиту, які позивач і просить стягнути. Представник позивача ТТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у судове засідання не з`явився, надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позовних вимог, згоден з сумою заборгованості, просив розглянути справу без його участі. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього ж Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними, які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2011 між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №3100060304644003, згідно якого останньому надається кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 64710.00 грн. Термін користування з 18.10.2011 по 18.10.2016 включно. Кредит надається на купівлю автомобілю марки БОГДАН, модель 211040, легковий седан - В., сірого кольору, 2011 р.в. для споживчих потреб. Як забезпечення між сторонами укладається договір застави вказаного автомобілю та договір поруки з [PERSON] . За користування кредитом позичальник сплачує щомісячно 15.9 % річних за користування кредитом, одноразово комісійну винагороду в розмірі 1.5 % від суми кредиту. Кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника. Договором також передбачено відповідальність сторін за порушення умов договору. Факт надання коштів відповідачу підтверджується копією платіжного доручення №1 від 18.10.2011 на суму 64710.00 грн. На підтвердження придбання відповідачем передбаченого кредитним договором автомобілю надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на автомобіль БОГДАН 211040 легковий седан - В, д.н.з. [NUMBER] . Згідно копії договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та Пат «Дельта Банк» останньому продано право грошової вимоги до боржників, в т.ч. і за вказаним кредитним договором, що підтверджується копією витягу з додатку до Акту прийому-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013. Згідно копії договору №2258/К від 15.06.2020, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», останніми перейшло право грошової вимоги, в т.ч. і за договором від 18.10.2011, що підтверджується копією додатку №1. 06.07.2020 на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги/вимога про дострокове погашення заборгованості, в якому відповідача повідомлено що до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №310006030464003 від 18.10.2011 та повідомлено про необхідність сплатити заборгованість, яка станом на 15.06.2020 складає 42256.94 грн. Згідно копій меморіальних ордерів відповідачем сплачено 8000.00 грн. 29.09.2020 (ордер №5835687К) та 3000.00 грн. 02.03.2021 (ордер №@2PL828091) на реквізити позивача для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості станом на 15.06.2023 заборгованість за кредитним договором 310006030464003 від 18.10.2011 складає 31256.94 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 31256.94 гривні. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.

Outcome: approved