Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27.09.2010 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з усіх видів заробітку в розмірі 1/6 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.07.2023 року до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у нього, як платника аліментів, є ще дочка [PERSON] , мати якої теж подала позов до суду про стягнення аліментів. Крім того, він допомагає матеріально своїм батькам пенсіонерам, які мають інвалідність та постійно потребують медикаментозної підтримки та догляду. Водночас, зазначив, що він в 2014 році приймав участь у бойових діях, є учасником АТО, і на даний час з 26.02.2022 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації, його стан здоров`я значно погіршився, що також потребує великих затрат на лікування. Тому, враховуючи вищенаведене, просить зменшити частку розміру виплати аліментів на дочку [PERSON] . 11.09.2023 року до суду від представника відповідачки [PERSON] адвоката Порхун О.П. надійшов відзив в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального становища та слугували підставою для зменшення розміру аліментів (а.с. 64-69). 21.11.2023 року до суду від представника відповідачки адвоката Порхун О.П. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що відповідачка, після укладення шлюбу, змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Водночас, повідомила, що на електронну адресу представника позивача було направлено копію відзиву та копію свідоцтва про шлюб відповідачки (а.с. 102-105). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Солодовнікова О.В. не прибули, до суду представник позивача надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Порхун О.П. у судовому засіданні позовних вимог не визнала посилаючись на поданий відзив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 27.09.2010 року з позивача [PERSON] щомісячно стягуються на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з усіх видів його заробітку в розмірі частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.09.2010 року до повноліття дитини. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист (а.с. 29-32). З копії ухвали Володарського районного суду Київської області від 19.06.2023 року про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, вбачається, що позивач [PERSON] 15.09.2018 року уклав шлюб з [PERSON] та у шлюбі у них народилась спільна дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на диттну відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами, мають відповідно ІІ та ІІІ групи інвалідності та проживають разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 25), копіями пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 28) та копією витягу № 604 про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 22.06.2023 року виданого відділом ЦНАП виконавчого комітету Володарської селищної ради (а.с. 21). Позивач має статус учасника бойових дій, з 10.08.2014 року по 07.10.2014 року приймав участь в бойових діях в зоні проведення АТО, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 14.02.2015 року та записами з військового квитка (а.с. 20, 17-19). З копії витягу з наказу командира [NUMBER] бригади Національної гвардії України (по стройовій частині) № 62 від 21.03.2022 року вбачається, що позивач [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації та призначений на посаду гранатометника з 26.02.2022 року (а.с. 16). З копії довідки про доходи № 258 від 19.06.2023 року вбачається, що загальна сума доходу позивача за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року за винятком аліментів становить 158768 грн. 64 коп. (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні перебуває інша малолітня дочка та батьки пенсіонери, тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного. З наданої позивачем копії ухвали Володарського районного суду Київської області від 19.06.2023 року про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, не можливо встановити чи дійсно позивач [PERSON] сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , так як рішення по даній справі відсутнє в матеріалах справи. Також, суд зазначає, що батьки пенсіонери, які проживають разом з позивачем, також отримують відповідно пенсію за інвалідністю. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Водночас, як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач [PERSON] посилається на погіршення стану його здоров`я. До наданих позивачем довідок на підтвердження даної підстави, суд відноситься критично, оскільки довідка видана лікарем терапевтом про тимчасову непрацездатність [PERSON] в період з 13.02.2023 року по 17.02.2023 року та довідка із ТОВ «Стоматологія на Маяковського» з переліком проведених обстежень та наданих послуг, не вказують на значне погіршення стану його здоров`я як підставу для зменшення розміру аліментів (а.с. 22-23). Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Отже, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану, оскільки відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 27.10.2010 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища та погіршення здоров`я, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки [PERSON] , та суперечитиме її інтересам. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed