Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0337255 від 14.04.1997 у землі колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна с.Великий Луг Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП ім.Леніна с.Великий Луг Червоноармійського (нині Житомирського) району Житомирської області розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Курненської сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, як спадкоємиця за законом першої черги, шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном, користування особистими речами спадкодавця. 24.11.2021 подала заяву до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Житомирської області Висоцького Д.І. про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини у зв"язку з тим, що правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року, відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до підготовчого засідання. 30 листопада 2023 року ухвалою суду підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з"явилися, надали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, від голови Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області на адресу суду надійшло письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без участі їх представника. Позовні вимоги визнають. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено судом та вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.1996, виданого Великолугівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 14 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.11.1964, дошлюбним прізвищем позивачки [PERSON] було " [PERSON] " (а.с.20). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1947, батьком позивачки є [PERSON] (а.с.19). Відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ 22-03 №000002 від 08.12.1995, КСП ім.Леніна с.Великий Луг передано у колективну власність 1884.4 гектарів землі в межах згідно з планом, для сільськогосподарського використання, відповідно до рішення Великолугівської сільської ради народних депутатів від 28.11.1995 (а.с.12-14). Зі списку членів КСП ім.Леніна с.Великий Луг Червоноармійського району Житомирської області, що мають право на земельний участок (пай) та списку громадян-членів КСП ім.Леніна Червоноармійського району Житомирської області, що мають право на земельну частку (пай), вбачається, що у них під № 376 та № 588 значиться [PERSON] (а.с.15-17). Згідно книги видачі сертифікатів, на підставі рішення № 121 від 09.04.1997 [PERSON] видавався сертифікат серії ЖТ № 0337255 на право на земельну частку (пай) КСП ім.Леніна, в розмірі 2,84 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 4908 карб. (а.с.18). Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337255 від 14.04.1997, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Великолугівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області (а.с.10). Як вбачається з довідки Великолугівського старостинського округу №3 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 1107 від 12.11.2021, [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом управління спадковим майном та користування особистими речами спадкодавця (а.с.9). Згідно довідок № 1068 від 04.11.2021 та № 1098 від 11.11.2021, виданих Великолугівським старостинським округом №3 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: с.Великий Луг, Пулинськиц район, Житомирська область. На день смерті [PERSON] разом з ним та протягом шести місяців після його смерті за адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - співмешканка, [PERSON] , [INFO] - син співмешканки, [PERSON] , [INFO] - невістка співмешканки, [PERSON] , [INFO] - онук співмешканки. Підстава: погосподарська книга №2 на 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.7-8). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Висоцького Д.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2021 №315/02-31, [PERSON] , що діє від імені [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна, розташованого в с.Великий Луг Великолугівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця (а.с.23). Згідно відповіді приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу, який діє в порядку заміщення приватного нотаріуса Висоцького Д.І. №153/01-16 від 21.11.2023, до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за №201/2021. Згідно довідки № 1154, виданої 19.11.2021 Великолугівським старостинським округом №3 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину в шестимісячний строк після [PERSON] , яким помер [INFO] , шляхом управління спадковим майном та користування особистими речами спадкодавця. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин 4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності з 01.01.2004. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статтей 524-526 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому, згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст.529 ЦК УРСР). Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до п. 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X "Перехідні положення" ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] був включений у списки членів КСП ім.Леніна с.Великий Луг Червоноармійського району Житомирської області, що мають право на земельну частку (пай) і рішенням Великолугівської сільської ради народних депутатів від 28.11.1995 КСП ім.Леніна с.Великий Луг передано у колективну власність 1884.4 гектарів землі для сільськогосподарського використання. На підставі рішення 08.12.1995 КСП ім. Леніна видано державний акт серії ЖТ 22-03 №000002 на право колективної власності на землю. Даним рішення від 28.11.1995 підтверджується належність [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна і таке рішення прийнято за його життя. 14 квітня 1997 року [PERSON] отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0337255, виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Червоноармійської районної державної адміністрації від 09 квітня 1997 року № 121, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна, розміром 2,84 умовних кадастрових га. Факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] та списки осіб свідчать, що останній був включений до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. Сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси права на земельну частку, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення. Також, під час розгляду справи встановлено, що позивачка, яка є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління спадковим майном, до якого також входить право на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Леніна, розташованого в с.Великий Луг Житомирського району Житомирської області, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] , однак за життя не була оформлена. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позивачка в порядку спадкування має право на земельну частку (пай)правовстановлюючий документ на яку виданий після смерті спадкодавця, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved