Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

28.09.2023 [PERSON] подала до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 6000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до досягнення повноліття дитиною. Позов подано з тих підстав, що вона після розірвання шлюбу проживає з дитиною окремо, витрачає значні кошти на утримання сина, зокрема на продукти харчування, ліки, одяг, взуття, розвиток тощо. Відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не бере участі в вихованні та утриманні сина. Їй відомо, що [PERSON] на даний час фізично здоровий, працездатний, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а відтак має фінансову можливість допомагати їй в утриманні дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представниці надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Як вказано у раніше поданій заяві (а.с.18), [PERSON] позов визнає частково, погоджується платити аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки його сукупний місячний дохід становить 6700-7000 грн., стягнення аліментів в сумі 6000 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2017 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13.11.2023 (а.с.5). Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно довідки Городоцької ДПІ ГУ ДПС у Львівській області від 23.10.2023 [PERSON] перебуває на обліку в Городоцькій ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 30.06.2022 по даний час, за період з 01.01.2023 до 30.09.2023 сума доходу згідно податкової декларації платника єдиного податку становить 81000 грн. (а.с.27). Згідно інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з липня 2023 сукупний місячний дохід [PERSON] становив 6500 грн., з жовтня 2023 - 6700 грн. (а.с.28). Станом на момент розгляду справи в суді зі слів позивачки [PERSON] фізично здоровий, не має на утриманні інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їхній вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), у якого дохід носить стабільний характер і не перевищує 9000 грн. в місяць, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на грудень 2023 становить 2272 грн.. З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. При цьому не заслуговують на увагу суду заперечення позивачки проти клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, оскільки вона з такими ознайомлена, їх дослідження судом має вагоме значення для встановлення усіх обставин справи, викладена у них інформація частково спростовує доводи позивачки, між тим доказів на спростування того, що дохід відповідача є значно вищим, позивачка не надала, переписка у вайбер та інформація про суми перерахованих відповідачем їй коштів такими не є. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1 ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, який згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. за подання позовної заяви позивачем і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved