Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

у суд із позовною заявою звернулася [PERSON] , у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що 04 серпня 2012 року з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року шлюб з відповідачем було розірвано та визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Цим же рішенням з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу припинення ведення спільного господарства та спільного проживання, позивач та малолітня дитина проживають разом із матір`ю позивача за адресою: [ADDRESS] . Підставами розірвання шлюбу послугувала відсутність у відповідача жодної зацікавленості щодо своєї сім`ї, ігнорування обов`язків по утриманню та вихованню сина. Аморальна поведінка та спосіб життя, який почав вести відповідач стали наслідком звільнення останнього із займаної посади лікаря-стоматолога в приватній стоматологічній клініці "ШАЙН". Відповідач не мав постійного офіційного заробітку. Сукупність цих обставин стали поштовхом до переїзду позивача разом із малолітнім сином, якому на той час було два місяця від народження, до її батьків, а в подальшому, і до офіційного розірвання шлюбу. З моменту розлучення відповідач проживав окремо. Зобов`язання по утриманню сина виконував не регулярно та не в повному обсязі. Зацікавленості життям сина не виявляв. Окрім зазначеного, відповідач поводився доволі агресивно по відношенню до позивача та її батьків, неодноразово висловлював погрози, принижував. Звинувачував матір позивачки в їх розлученні та в своїх невдачах в житті. Погрози набули реального змісту після спроби відповідача позбавити матір позивачки життя, вчинивши замах на вбивство, шляхом перерізання гальмівного шлангу в автомобілі яким користувалась матір позивачки, не зважаючи на те, що саме цим автомобілем користувалась позивачки для перевезення свого малолітнього сина і де постійно було встановлено автомобільне крісло для дитини, сина відповідача, про що він був обізнаний. За даним фактом було порушено кримінальне провадження та на даний час справа за обвинуваченням відповідача слухається в Голосіївському районному суді міста Києва за судовим номером 752/15244/21, провадження 1-кп/752/780/23 за обвинуваченням у скоєнні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів передбачених ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.345. ч.1 ст.309 КК України. В межах вказаного провадження відповідачу обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, в зв`язку із чим відповідач перебуває в ДУ "Київський слідчий ізолятор" за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, б.13. Так, в межах вказаного провадження було підтверджено, що неадекватна та агресивна поведінка відповідача пов`язана із вживанням наркотичних засобів, про що мала підозри позивачка та в зв`язку із чим змушена була переїхати разом із малолітнім сином до своєї матері, оскільки проживання із відповідачем ставило під загрозу життя і здоров`я її та її сина. Окрім іншого, в Броварському міськрайонному суді Київської області слухається справа №361/8510/20, провадження 1-кп/361/354/23, за обвинуваченням відповідача за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме за фактом крадіжки бензинового генератору та велосипеду в будинку батьків позивачки. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 103 544,00 грн., що почала формуватися до взяття відповідача під варту. Таким чином Позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на доводи, які викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. При цьому від останнього надійшов відзив на позовну заяву, у якому фактично відповідач погоджується з позовними вимогами, просить їх задовольнити та справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подавши письмові пояснення у яких просив суд задовольнити позовні вимоги та провести судовий розгляд у його відсутності. В судовому засіданні були встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. 04 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №1094. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , що народився [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 04 квітня 2019 р. (справа №755/1474/19) шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. Цим же рішенням суду було встановлено обов`язок відповідача сплачувати позивачу на утримання спільного малолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Як виходить із змісту даного висновку заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період з лютого 2019 року по липень 2023 року складає 94 551, 00 грн. Під час бесіди з позивачкою, остання повідомила, що дитина ніколи не бачила свого біологічного батька. Колишній чоловік ухилявся від виконання своїх обов`язків, матеріального не утримував дитину, вів антигромадський спосіб життя, що пов`язано з уживанням ним наркотичних засобів, своїми діями та поведінкою ставив під загрозу життя та здоров`я сина. На даний час [PERSON] утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Враховуючи викладене, беручи до уваги факт, що батько до взяття його під варту свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не піклувався про фізичний і духовий розвиток дитини, не цікавився його життям, не забезпечував медичного догляду, лікування дитини, не надав хлопчику доступу до культурних та інших духовних цінностей, матеріально дитину не утримував та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини, орган опіки і піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається, станом здоров`я не цікавиться, участі у житті дитини не приймає, матеріально не утримує. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд знаходить всі підстави для задоволення позову про позбавлення [PERSON] , [INFO] , у відношенні його малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Поряд із цим [PERSON] не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved