Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

08 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2017 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 80. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що їх сім`я розпалась і вони багато часу проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться, шлюбні відносини не підтримують та, що їх шлюб носить формальний характер, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Верещак О.М. та відповідачка надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких крім того, зазначили: представник позивача, що позов підтримує, відповідачка, що з позовом про розірвання шлюбу згодна. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2017 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 80. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися, мешкають окремо. Причинами розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної поваги і любові, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка клопотання про зміну прізвища не заявляла, суд залишає їй прізвище, що взяте нею у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 536 грн. 80 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідачки на користь останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved