Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У жовтні 2023 року представник позивача Слєпченко С.А. звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що позивач [PERSON] дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. відкрито виконавче провадження на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з додатками до виконавчого напису № 32726, вичиненого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 27803 грн 00 коп. Зазначив, що місцем виконання постанови є місце проживання, реєстрації позивача, але за місцем реєстрації яке вказано у постанові про відкриття виконавчого провадження відповідач не був зареєстрований взагалі. Крім того, 11 жовтня 2023 року представником позивача направлено адвокатські запити до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. щодо надання копій нотаріальної справи за виконавчим написом, до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. щодо надання копій наступних документів: постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором та постанову про накладання арешту на рахунки боржника, заяву стягувана про відкриття виконавчого провадження, виконавчий напис нотаріуса та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» щодо надання копії кредитного договору, укладеного між [PERSON] та установою або інші документи, що підтверджують відповідне зобов`язання, однак на момент подання позову відповіді на такі запити не отримані. Також було направлено запит до Київського обласного державного нотаріального архіву щодо нотаріальної справи. Представник позивача зазначав, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, про її наявність він не був обізнаний, в нього відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, у зв`язку з чим представник позивача не вбачає підстав для стягування з позивача будь-яких коштів. Додатково зазначив, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги стягувача є неправомірними (в частині розміру заборгованості), крім того, нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, виконавчий напис був вчинений за відсутності письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та як наслідок недотримання вимоги закону щодо вчинення нотаріусом нотаріальних дій лише після спливу 30-ти днів із моменту надсилання такої вимоги; порушення процедури вчинення виконавчого напису; відсутності безспірного характеру заборгованості, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 21 травня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 32726, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в сумі 27803 грн 00 коп, стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору в сумі 1073 грн 60 коп, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн 00 коп та витребування документів, які подавалися нотаріусу для здійснення виконавчого напису. Позиція представника позивача, відповідача по даній справі Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник позивача адвокат Слєпченко С.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. 21 листопада 2023 року від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» надійшло заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. Крім того, до позовної заяви адвокат Слепченко С.Л., долучив ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1066550 [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/10/10/2023 від 10 жовтня 2023 року, проте, вказаний договір відсутній в матеріалах справи, а тому, за відсутністю договору про надання правничої допомоги позивачу по справі, яка стосується ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не можливо визначити чи укладався останній, саме для надання правничої допомоги [PERSON] , зокрема у справі за позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат. Також по тексту позовної заяви адвокат Слєпченко С.А., зазначає, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 6000,00 грн. Проте, представником позивача не додано жодних документів, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат. Також, написання позовної заяви, що містить в собі загальні норми права, складена адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями та коштує 6000,00 грн. - значно завищена відносно складності справи № 581/900/23, яка не потребує спеціальних знань. Крім того, розгляд позовної заяви немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, також не може свідчити про її складність, як того вимагає частина четверта статті 137 ЦПК України. Проаналізувавши надані документи представником позивача, уважає, що вартість викопаних робіт представником позивача є завищеною, необгрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України є песпівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена, а тому прохав суд у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь [PERSON] в розмірі 6000,00 грн відмовити (а.с.109-112). Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження та місця проживання. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 жовтня 2023 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 листопада 2023 року. 20 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 04 грудня 2023 року. 04 грудня 2023 року спір вирішено по суті. Установлені судом фактичні обставини справи Між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 292454619 від 01 липня 2020 року, за умовами якого товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 8000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору (а.с.55-57,58). 05 серпня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (а.с.59-64,65,66,67). Докази направлення [PERSON] вимоги про виконання зобов`язання, а також отримання останнім такої вимоги у матеріалах справи відсутні. 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з посиланням на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1772, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 292457619 від 01 липня 2020 року, укладеним із первісним кредитором «ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 103 від 13 жовтня 2020 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимоги № 5 від 16 квітня 2021 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». Строк платежу за кредитним договором № 292457619 від 01 липня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 26603 грн 00 коп, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8000 грн 00 коп; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18603 грн 00 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200 грн 00 коп, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 27803 грн 00 коп. Правочин зареєстрований у реєстрі за № 32726 (а.с.74). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. від 18 червня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 32726, виданого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у сумі 27803 грн 00 коп, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2780 грн 30 коп (а.с.9-10,39-40). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорка В.В. 22 червня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] в ПП «Евентус-Логістик» з проведенням щомісячних відрахувань у розмірі 20 % доходу до виплати загальної суми боргу в розмірі 31073 грн 30 коп (із урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій) (а.с.37-38). Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року в порядку забезпечення цивільного позову зупинено стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 327726, виданого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у сумі 27803 грн 00 коп до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі № 581/900/23 (а.с.46-48). Відповідачем не надано суду завірені належним чином копії документів, які подані приватному нотаріусу та стали підставою вчинення виконавчого напису. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(1)/2020 зазначив, що положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. ст. 1080, 1082 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до ст.1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. Висновки суду по суті заявленої вимоги Як вбачається із копій документів, відповідно до яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, правовою підставою для вчинення виконавчого напису був кредитний договір № 292457619 від 01 липня 2020 року, та подані нотаріусу відомості стягувача про непогашення заборгованості боржником (а.с.55-57,58). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». До цього, станом на 21 травня 2021 року, дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 21 травня 2021 року також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 21 травня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 21 травня 2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідач свої вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не надало суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису № 32726, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені в виконавчому написі, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Із наданих позивачем матеріалів вбачається подання для вчинення виконавчого напису підписаного сторонами кредитного договору № 292457619 від 01 липня 2020 року, викладеного у простій письмовій формі, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис у порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними й достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічні правові висновки сформульовані у п. 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929), у п. 92 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (№ в ЄДРСР 100428590). Із огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права власності позивача на належні йому грошові кошти. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073 грн 60 коп за заявленою вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1,4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію ордера серії СВ №1066550 від 11 жовтня 2023 року про надання правничої допомоги [PERSON] у Липоводолинському районному суді адвокатом Слєпченком С.А.; копія квитанції про сплату [PERSON] на користь адвокатського бюро Сергія Слєпченко оплати частини послуг та судового збору за договором № 1/10/10/2023 у сумі 4700 грн 00 коп (без розмежування розміру судового збору та витрат на правничу допомогу у призначенні платежу); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на імя Слєпченка С.А. (а.с.18,19,20). Визначаючи розмір витрат за надану правничу допомогу, яку необхідно стягнути зі відповідача на користь позивача, суд ураховує те, що дана справа за предметом та сутністю спору не є складною, із усталеною судовою практикою касаційної інстанції по вирішенню подібних спорів, неприйняття участі представником позивача у судових засіданнях у даній справі, розумний час для надання консультацій, підготовки позовних матеріалів, клопотання про витребування доказів, адвокатських запитів (сукупного обсягу необхідного та розумного часу для таких робіт є період часу тривалістю дві години), у певній мірі підвищене значення даної справи для позивача та відповідача, яке пов`язується зі стягненням грошових коштів з позивача на користь відповідача на стадії виконавчого провадження. При цьому, суд практично співставляє та застосовує критерії реальності вищевказаних витрат, розумності їх обсягу та необхідності витрачання певного часу на надання послуг правового характеру з огляду на установлені обставини справи (перш за все, ураховуючи незначну складність справи, усталеність судової практики з даного виду спорів, що надало можливість у нетривалий проміжок часу сформувати правову позицію представнику позивача по справі, підготувати відповідні документи тощо) та відомі суду дані про фінансовий стан сторін (позивач є особою працездатного віку, відповідач є юридичною особою, яка не перебуває на стадії припинення чи банкрутства), а також ураховує неподання позивачем детального розрахунку та актів про наданні послуги правничого характеру. Із урахуванням викладеного вище, при письмовому невизнанні відповідачем у даній справі заявленого позову в частині визначеного розміру судових витрат, які суд окремо розглядає в аспекті розподілу судових витрат в якості клопотання про зменшення розміру витрат за надану правничу допомогу, та з огляду на співмірність цих витрат із предметом спору, його незначну складність, фактичний обсяг наданих досудових послуг правового змісту та проведених розрахунків, їх вищенаведену часткову обґрунтованість, суд відповідно до ч.2-5 ст.138 ЦПК України вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає визначенню у зменшеному розмірі в сумі 2400 грн (1200 грн складання позову до суду, 1200 грн. надання юридичних консультацій, складання клопотань та адвокатських запитів), і саме такий сумарний розмір визначених витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України. При цьому, слід зауважити на тому, що право суду зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу з мотивів їх часткової обґрунтованості із застосуванням законних критеріїв, включаючи критерій розумності та реальності їх розміру, з урахуванням майнового стану сторін, при розподілі судових витрат на стадії ухвалення рішення суду по суті спору випливає зі змісту ч.4,5 ст.137 ЦПК України, та підтверджується актуальною судовою практикою суду касаційної інстанції, викладену у додаткових постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 873/212/21, від 07 листопада 2019 року справі N 905/1795/18, 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, у постановах від 09 грудня 2021 року у справі N 922/3812/19, від 04 жовтня 2021 року у справі N 922/3436/20. Таким чином, загальна сума понесених позивачем судових витрат у даній справі становить 3473 грн 60 коп (1073 грн 60 коп. судового збору + 2400 грн витрат за надану правничу допомогу), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на підставі п. 2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved