Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02.03.2006 року він перебуває з відповідачкою в шлюбі, Від цього шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка на протязі останніх років проживає за межами України, має іншу сім`ю, в якій [INFO] народила дочку [PERSON] . Однак, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не бере жодної участі у вихованні вказаних синів сторін, не піклується про стан їхнього здоров`я та духовний розвиток, не проявляє материнської турботи, що свідчить про те, що вона нехтує своїми обов`язками щодо вказаних синів, хоча має для їх виконання реальну юридичну та фактичну можливості, адже перешкод щодо виконання відповідачкою її материнських обов`язків їй ніхто не чинить. Таким чином, сини сторін позбавлені материнської турботи і уваги, їх вихованням та матеріальним забезпеченням позивач займається самостійно. Тому останній просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо вказаних синів. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Вони також ствердили, що погоджуються на заочний порядок розгляду даної справи. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок вона суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Оскільки на надісланий судом запит щодо адреси реєстрації місця проживання відповідачки отримано відповідь про відсутність таких відомостей, то в судове засідання 29.11.2023 року її викликано шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача погодилася із таким порядком судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, заслухавши сторону позивача, допитаних за її клопотанням свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що згідно з даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Боровського району Управління РАЦС Калузької області (Російська Федерація) 26.07.2006 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 154 (а.с.10). Згідно з даними копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 21.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 14 від 12.07.2010 року (а.с.12). Згідно з даними довідки № 19, виданої 15.03.2023 року адміністрацією Нижньовербізького ліцею Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області імені Героя України Олександра Кукурби, вказані сини сторін відвідують цей навчальний заклад, навчаються в 7-Б та 11-му класі відповідно. Вказані діти виховуються батьком, особливої уваги у навчанні та вихованні не потребують, на внутрішньо шкільному обліку не перебувають. Батько постійно цікавиться навчанням та поведінкою синів в ліцеї. Мати цих дітей не відвідувала батьківські збори, не телефонувала класним керівникам, не цікавилася успіхами вказаних дітей (а.с.17). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та щодня бачить його із синами, він піклується про них, забезпечує всім необхідним самостійно. Відповідачка як мати вказаних дітей байдужа до своїх синів, їх життям не цікавиться і взагалі перебуває за межами України, де створила іншу сім`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідачка не цікавиться життям вказаних синів, припинила піклуватися про них, не займається вихованням та не бачиться з ними. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 99 від 27.02.2023 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2015 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , разом з їх батьком [PERSON] , [INFO] , та бабусею цих дітей по батьківській лінії [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Крім того, відповідно до даних довідки №204, виданої 26.05.2023 року відповідачка [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації місця проживання, яке було зареєстроване у с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, її місце перебування невідоме (а.с.16). На підставі акту обстеження матеріально-технічних умов від 27.02.2023 року встановлено, що позивач та його матір [PERSON] із вказаними синами проживають за вище зазначеною адресою. Відповідною комісією також встановлено, що позивач самостійно виховує вказаних синів. Їхня мати [PERSON] не бере участі у вихованні та забезпеченні цих дітей. На час вказаного обстеження вона не є жителькою с.Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, її місце перебування органу місцевого самоврядування не відоме. При цьому комісією також встановлено, що вказані сини сторін доглянуті, їх одяг чистий. Загальна площа житлового будинку, де вони проживають, складає 80 кв.м. Будинок складається з трьох просторих кімнат, одна з яких є дитячою, а також приміщень кухні і ванни. У будинку є дитячі речі, шкільне приладдя, робоче місце для навчання. Біля будинку наявне просторе подвір?я з огорожею, що дає змогу дітям безпечно проводити час на свіжому повітрі. Комісією визначено, що умови проживання для сім?ї та дітей є задовільні. (а.с.19). В матеріалах даної справи міститься висновок органу та піклування, виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, затверджений рішенням виконкому цієї ради №86/2023 від 18.08.2023 року. В цьому висновку вказано, що в період з 2015 р. по 2017 р. мати забирала цих дітей до себе на вихідні, однак, такі зустрічі поступово припинилися, і вже з 2017 року їхня мати не відвідувала вказаних синів. Зі слів цих дітей мати не цікавиться їхнім життям, здоров?ям та інтересами. Останні роки мати не вітає їх в дні народження і не дарує їм подарунків. Позивач надав комісії документ, довідку орендодавця житла, що підтверджує виїзд колишньої дружини у 2022 році за кордон, а саме до Федеративної Республіки Німеччини. В цьому висновку вказано про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав відносно її синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з вище зазначених підстав (а.с. 20-21). На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх синів, не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується із синами, не проявляє до них щонайменшої материнської турботи. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідачки батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, 59, 63 ЦК України, та,

Outcome: approved