Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

24.08.2023 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Гуменюка О.В., звернулася до суду з позовом до ТОВ "Ум Факторинг", у якому просить визнати виконавчий напис №25984, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 14.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг" заборгованості у розмірі 33400 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Також позивачка просить компенсувати судові витрати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовну заяву\~ [PERSON] обґрунтовує тим,\~що 14.12.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазоновою О.М.\~вчинено виконавчий\~напис \~№ 25984 про стягнення з неї на користь ТОВ "Ум Факторинг" заборгованості в сумі 33 400 грн. Позивачка вважає виконавчий напис незаконним, оскільки їй не надіслано лист-вимогу про погашення кредитної заборгованості, нотаріусу банком не було надано оригіналу кредитного договору, не надано доказів безспірності кредитної заборгованості, зокрема, не надано первинних документів щодо видачі кредиту та кредитний договір, за яким вчинено виконавчий напис не був нотаріально посвідчений. 11.12.2023 від представника відповідача надійшла заява про визнання позову. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 28.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрита спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. У ТОВ "Ум Факторинг" витребувано належним чином завірену копію кредитного договору укладеного між ТОВ "Лінеура України" та [PERSON] право вимоги\~за яким\~перейшло до\~ТОВ "Ум Факторинг" за яким вчинено виконавчий напис № 25984, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 14.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Ум Факторинг" коштів у сумі 33400 грн. Представнику відповідача ТОВ "Ум Факторинг" позовна заява із додатками та ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження була направлена за адресою місцезнаходження. 08.09.2023 конверт з відміткою Укрпошти "адресат відсутній" повернувся на адресу суду. У відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні, серед іншого, відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи викладене, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження від 28.08.2023 разом з позовною заявою із додатками відповідачу вважаються врученими відповідачеві 08.09.2023. Ухвалою від 16.10.2023 суд повторно витребував У ТОВ "Ум Факторинг" належним чином завірену копію кредитного договору, укладеного між ТОВ "Лінеура України" та [PERSON] право вимоги\~за яким\~перейшло до\~ТОВ "Ум Факторинг" за яким вчинено виконавчий напис № 25984, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 14.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Ум Факторинг" коштів у сумі 33400 грн та роз`яснив відповідачеві наслідки неподання витребуваних доказів, що визначені ст. 84 ЦПК України. Ухвалу суду від 16.10.2023 про витребування доказів представник ТОВ "Ум Факторинг" отримав 27.10.2023, про що свідчить особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 11.12.2023 до суду надійшла заява від представника відповідача про визнання позову, а також про зменшення судових витрат на правничу допомогу до нуля гривень, оскільки процесуальні документи представником позивача не надавалися та від нього жодного документу після відкриття провадження до суду не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд встановив,\~що \~14.12.2021\~ приватний\~ нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазонова Олена\~Миколаївна вчинила\~виконавчий напис\~№ 25984\~про стягнення\~ \~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Ум\~Факторинг"\~ заборгованості\~ \~у розмірі\~33400\~гривень за кредитним договором № 1690293 від 16.03.2021 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг". Борг стягнуто за період з 16.03.2021 по 14.06.2021. Суму боргу включає: прострочена заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн, заборгованості за процентами - 22 800 грн. За вчинення виконавчого напису 600 грн (а.с. 9). Постановою \~від \~11.07.2022\~головний державний\~виконавець Другого\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Вінниці Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~Довганенко Микола\~Володимирович відкрив\~виконавче провадження\~ВП №\~69374761\~на підставі\~виконавчого напису\~№25984\~від \~14.12.2021\~ \~про звернення\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "Ум\~Факторинг"\~ заборгованості\~ \~у розмірі\~33400\~гривень за кредитним договором № 1690293 від 16.03.2021 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг"(а.с. 21). Норми права, які застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. В оспорюваному виконавчому написі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна посилається на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та на п. 2 Переліку за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Проте, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження подання відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, чинною на момент вчинення нотаріальних дій, зокрема, нотаріально посвідченого кредитного договору за яким вчинено виконавчий напис. Ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє повністю позовні вимоги. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 1610 ( 1073, 60+536, 80) гривень 40 копійок. Щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги, суд виходять із наступного. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивачка надала суду Договір про надання правової допомоги № 95 від 16.08.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23.08.2023, розрахунок до Договору про надання правової допомоги на загальну суму 5000 грн (усна консультація з вивченням документів - 1000 грн, складання процесуальних документів - 3000 грн, представництво інтересів в суді - 1000 грн), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.08.2023 про внесення [PERSON] адвокату Гуменюку О.В. за договором № 95 від 16.08.2023 - 5000 грн (а.с. 12, 13, 14, 15). Оскільки справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто, без проведення судового засідання та, відповідно, представник позивачки не здійснював представництва позивачки в суді, на користь позивачки із відповідача належить стягнути 4000 грн витрат на надання професійної правничої допомоги. Підстав для зменшення судових витрат за надану правничу допомогу [PERSON] до 0 гривень, про що клопотав представник відповідача, суд не вбачає.

Outcome: approved