Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

04\~листопада 2021\~року до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю з Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Харківської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини, в якому просив суд надати йому додатковий строк для прийняття мною спадщини після [PERSON] , [INFO] , відповідно до його заповіту на ім`я позивача, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трубніковим С.О. 18 червня 2020 року за реєстровим №720, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його родич [PERSON] , [INFO] , який на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Факт його смерті було занесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020220460001764 від 22 вересня 2020 року. Згідно цього розслідування було встановлено, що 21 вересня 2020 року був виявлений труп [PERSON] без ознак насильницької смерті за адресою: [ADDRESS] . В результаті досудового слідства було встановлено, що помилково було вказано рік народження померлого [INFO] , тоді як дійсний рік народження покійного 01 жовтня 1989 року. На підставі цього складено постанову про уточнення анкетних даних особи від 03 лютого 2021 року. На підставі попередніх даних до державного реєстру цивільних відносин був внесений актовий запис №15068 від 07 жовтня 2020 року про смерть [PERSON] , [INFO] . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , у зв`язку з тим, що в акті цивільного стану №15068 від 07 жовтня 2020 року був внесений запис про смерть [PERSON] , [INFO] , а заповіт на ім`я позивача був виданий [PERSON] , [INFO] . 03 лютого 2021 року, у присутності понятих, позивач впізнав труп померлого [PERSON] , [INFO] , про що був складений протокол пред`явлення трупа для впізнання, складений ВП №2 ГУНП в Харківській області. На підставі довідки № 36 від 03 лютого 2021 року, виданої Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, були внесені відповідні зміни у актовий запис про смерть за №15068 від 07 жовтня 2020 року лише 01 липня 2021 року, і 03 липня 2021 року позивачу було видано Свідоцтво про смерть [NUMBER] Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Позивач зазначає, що обов`язковою умовою для звернення до нотаріуса з метою відкриття спадщини є наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть спадкодавця, або внесення відомостей про смерть спадкодавця до державного реєстру актів цивільного стану. Однак, з об`єктивних причин дійсні відомості про смерть [PERSON] , [INFO] , були внесені до державного реєстру цивільних відносин лише 01 липня 2021 року, тобто після закінчення шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Отримавши вищевказане свідоцтво про смерть, позивач звернувся до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу для оформлення спадщини, однак нотаріус пояснила позивачу, що після закінчення терміну для прийняття спадщини нотаріус відмовляє у відкритті спадкової справи. При цьому, оскільки відкриття спадкової справи є нотаріальним актом, а не нотаріальною дією, тому вона не відкрила спадкову справу і не видала постанову про відмову, так як це не передбачено Законом України «Про нотаріат», а усно роз`яснила необхідність звернутися до суду. Відповідач Харківська міська рада у відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просила відмовити, оскільки відсутні поважні причини пропущеного строку для прийняття спадщини. Свої заперечення відповідач обґрунтовує, що сама по собі відсутність у позивача документального підтвердження факту смерті [PERSON] жодним чином не доводить наявності істотних труднощі для прийняття спадщини. Крім того, позивачем не надано документів, що підтверджують факт того, що мало місце внесення змін у актовий запис про смерть [PERSON] . Разом з цим, позивачем не надано доказів які б підтверджували, що вказані у позовній заяві обставини слід вважати такими, що об`єктивно та непереборно не давали можливості звернутися позивачу до нотаріальної контори. Наведене свідчить, що вказані у позовній заяві причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім того, матеріали справи не містять постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачем не надано доказів, що він дійсно звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому позовні вимоги [PERSON] є передчасними, оскільки не доведено у зв`язку із чим виник спір про право. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін в судове засідання. Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 02 грудня 2021 року зокрема витребувано у Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) довідку про реєстрацію та внесення поточних змін у актовий запис про смерть за №15068 від 07 жовтня 2020 року про смерть [PERSON] , у тому числі про внесення змін від 01 липня 2021 року про зміну дати народження померлого. Станом на час розгляду справи ухвала суду не виконана, про наявність поважних причин, які перешкоджають виконанню ухвали суду не повідомлено. Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що 18 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те на що за законом я матиму право на день моєї смерті, я заповідаю [PERSON] , [INFO] ». [INFO] у м. Харкові у віці 30 років помер [PERSON] про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис про смерть № 150668 від 07 жовтня 2020 року. Відповідно до довідки Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз № 36 від 03 лютого 2021 року на підставі направлення слідчого Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області Писарєвої К. в морг відділення №2 ХОБСМЕ 21.09.2020 було доставлено труп [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] , та зареєстровано під номером №10-12/1885-С/2020. Судово-медична експертиза трупа проведена судово-медичним експертом Мякиною Д.О. Причина смерті: « [PERSON] легені з пневмонією». 07.10.2020 у Харківському міському відділі ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було зареєстровано факт смерті [PERSON] , (лікарське свідоцтво про смерть №10- 12/1885-С/2020), актовий запис №15068 та помилково вказано дату народження « [INFO] » замість « [INFO] ». Також 03 лютого 2021 року до відділення №2 ХОБСМЕ надійшла постанова слідчого СВ ВП №1 Харківського районного управління №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції К.С. Дягілєвої, за матеріалами досудового розслідування №12020220460001764 від 22 вересня 2020 року. Згідно постанови було уточнено рік народження померлого [PERSON] , [INFO] ». Довідка надана для оформлення змін в актовому записі про смерть [PERSON] , [INFO] . 03 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видано Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Харкові, серія та номер свідоцтва: [NUMBER] . Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 08 грудня 2022 року станом на 21 вересня 2020 року, тобто на день смерть [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , проживала одна особа: [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70664100 від 17 листопада 2022 року, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті [PERSON] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена навчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що інших спадкоємців, які проживали зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Позивач звернувся до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплинув 21 березня 2021 року. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне. Відповідно до матеріалів справи, актовий запис про смерть [PERSON] за № 15068 було вчинено 07 жовтня 2020 року, однак в ньому було допущено помилку в даті народження померлого. 03 лютого 2021 року [PERSON] було здійснено впізнання трупа [PERSON] , на підставі чого 03 лютого 2021 року старшим слідчим СВ ВП №2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області Дягілєвою К.С. у кримінальному провадженні № 12020220460001764 було винесено постанову про уточнення анкетних даних особи, де зазначено «Вважати правильними анкетними даними трупа [PERSON] [INFO] , як [PERSON] , [INFO] ». На підставі даної постанови завідувачем відділення № 2 відділу судово-медичної експертизи трупів ХОБСМЕ [PERSON] видано Довідку №36, адресовану відділу ДРАЦС для оформлення змін в актовому записі про смерть [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено про допущені у лікарському свідоцтві про смерть №10- 12/1885-С/2020 помилки в анкетних даних померлого [PERSON] . У зв`язку з цим свідоцтво про смерть [PERSON] видано поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме 03 липня 2021 року. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду За таких обставин, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд визнає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки відсутність у нього свідоцтва про смерть [PERSON] та правильних відомостей у актовому записі про смерть останнього, були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Дійсно, до внесення відповідних змін до актового запису про смерть №15068 від 07 жовтня 2020 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не було відомостей про смерть [PERSON] , [INFO] , а тому позивач не мав об`єктивної можливості отримати свідоцтво про його смерть та звернутися до нотаріальної контори з приводу відкриття спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність постанови про вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правові норми та акти застосування норм права, на які посилається відповідач, регулюють правовідносини щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, тоді як у справі, що розглядається підставою для звернення до суду з позовом стало пропущення строку для подачі заяви на прийняття спадщини, а не про видачу свідоцтва про право на спадщину. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved