Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 01.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір №60200226717 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, згідно договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп"). Згідно умов вказаного договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Ноутбук НР 255 G8 (27К52ЕА) та Ноутбук НР 255 G8 (27К52ЕА)", встановленою вартістю 35 426,29 грн. Відповідачем внесено платіж при отриманні товару у розмірі 5928,15 грн., було зроблено перерахунок по графіку платежів, згідно якого щомісячний платіж складає 5904,38 грн. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.04.2023 у відповідача виникла заборгованість яка складає у загальному розмірі 44 282,86 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 29 521,91 грн., штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 - 12.3 Договору - 14 760,95 грн. Посилаючись на те, що відповідачем були проігноровані вимоги щодо погашення заборгованості за вказаним договором, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь вказану заборгованість та сплачений судовий збір по справі у розмірі 2684 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 09.05.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявної у матеріалах довідки про причини повернення на конвертах, які було повернуто до суду вбачається, що надіслані судом відповідачу [PERSON] рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви разом з копіями доданих до документів з повідомленням про розгляд справи було не вручено у зв`язку із відсутністю адресата за надісланою адресою, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вказаний відповідач вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється. Крім цього, відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Також, відповідно до витребуваної судом інформації, яка надійшла від Міністерства Соціальної політики України встановлено, що [PERSON] значиться як внутрішньо переміщеною особою яка фактично проживає з 28.04.2022 в [ADDRESS] . Але, під час надіслання на зазначену адресу рекомендованим листом судових документів конверти з цими повідомленнями повернуті до суду з відміткою про не вручення у зв`язку із відсутністю адресата за надісланою адресою. У зв`язку з чим, судом повторно було розміщено оголошення про повідомлення відповідача про розгляд цієї справи у суді на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір №60200226717 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, згідно договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника зо договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ "ФК "Фангарант Груп"). Згідно умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Ноутбук НР 255 G8 (27К52ЕА) та Ноутбук НР 255 G8 (27К52ЕА)", встановленою вартістю 35 426,29 грн. /а.с. 7/. Відповідач був ознайомлений з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше затверджені Наказом директора ТОВ "ФК "Фангарант Груп" №05/02-18 від 05.02.2018, якими передбачені всі умови та порядок отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше, визначає права і обов`язки учасників системи ПлатиПізніше. Згідно з пунктами 12.2-12.3 договору, укладеного між сторонами, визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень пункту 12.4 наведеного договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь позивача всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування. Згідно з пункту 12.5 договору за несплату періодичного платежу протягом 30 календарних днів клієнт зобов`язаний на першу вимогу Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги повністю погасити грошові зобов`язання за Договором враховуючи неустойку, комісію, тощо. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за договором № 60200226717 від 01.02.2022 року, відповідач станом на 25.04.2023 має заборгованість у загальному розмірі 44 282,86 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 29 521,91 грн., штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 - 12.3 Договору - 14 760,95 грн Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Пунктом 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається зі змісту укладеного договору, такий підписано за допомогою електронного підпису. Отже, у спосіб накладення електронного цифрового підпису позивач прийняв пропозицію укласти договір і з цього моменту договір є укладеним. Тому, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав зобов`язання за договором № 60200226717, а тому з нього на користь ТОВ "ФК "Фангарант Груп" слід стягнути заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару в сумі 29 521,91 грн, тому в цих вимогах позов підлягає до задоволення. Щодо нарахування штрафних санкцій, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 12.7 договору та п.15.2. правил передбачено, що сторони договору погодили, що на підставі ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями, що виникають з умов договору, в тому числі щодо сплати неустойки та відшкодування збитків, збільшується і становить 20 років. Відповідно до ст. 552 ЦК України, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Однак, слід зауважити, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв 24 лютого 2022 року, який діє на даний час. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику була надано кредит (позику) баком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2120-ІХ передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з оплати вартості отриманого товару у розмірі 29 521,91 грн., та разом з тим, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми штрафних санкцій у розмірі 14 760,95 грн., нараховані у період дії воєнного стану в Україні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 66,67 %, тому до стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК "Фангарант Груп" підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1789,42 грн (2684 грн * 66,67 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial