Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позиція позивача У квітні 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення із них в солідарному порядку заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.06.2019 до 31.10.2021 включно, у розмірі 37643,35грн, із яких: 37572,57грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 70,78грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Судові витрати просили покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач КП ВМР «ВМТЕ» надає населенню послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 12.08.2011 є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (по 1/2 частці кожен), що забезпечується послугами з централізованого теплопостачання (централізованого опалення та гарячого водопостачання), які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 №2634, яким погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідачі, порушуючи умови п.18 Правил та п.5 ч.2 ст.7, ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в період з 06.2019 до 10.2021 включно заборгували за надані послуги з централізованого теплопостачання 37572,57грн, що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № [NUMBER] . Таким чином, за період з 01.06.2019 до 31.10.2021 включно сума боргу відповідачів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання становить 37643,35грн, із яких: 37572,57грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 0,00грн - сума втрат від інфляції; 70,78грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Позиція відповідачів 09.06.2023 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково, просив застосувати позовну давність та стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за спожите теплопостачання в сумі 12652,90грн. Судові витрати просив покласти на [PERSON] . Відзив мотивував тим, що заперечує щодо заборгованості за гаряче водопостачання оскільки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає та не зареєстрований, що свідчить про відсутність використання гарячого водопостачання та підтверджується довідкою виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міського ради. Вважає нарахування позивача за спожиту гарячу воду є безпідставними і не законними. Теплопостачання визнає частково, оскільки відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, заявляє про застосування строків позовної давності, а саме 3 роки до моменту подачі позову до суду. 12.06.2023 представником відповідачки [PERSON] адвокатом Гасером Х.В. подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги відповідачка визнає частково та не заперечує проти стягнення з неї частини заборгованості. В решті просить відмовити. Одночасно, просила розглянути питання залучення [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача. Відзив представником відповідачки мотивовано тим, що 23.11.2017 колишній чоловік відповідачки [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25.03.2019 у цивільній справі №127/25432/17 поділено вказане майно та визнано за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності по 1/4 частки квартири. Отже, [PERSON] належить 1/4 частини вказаної квартири, а [PERSON] належить не 1/2, а 1/4 частини квартири. Вважає, що відповідачка має відповідати за заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в період з 06.2019 по 10.2021 пропорційно до розміру її частки в квартирі, тобто, 1/4 частини суми боргу, що становить 37643,35 * 1/4 = 9410,83грн, із яких: 9 393,14грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 70,78 - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Рух справи в суді Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2023 залучено до участі у справі [PERSON] у якості співвідповідача. На підставі розпорядження голови Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В. від 21.09.2023 справу передано до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності відповідно до ч. 6 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.09.2023 визначено підсудність справи Літинському районному суду Вінницької області. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2023 справу прийнято до свого провадження, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, розгляд справи призначено на 06.11.2023, який відкладено на 01.12.2023. Розгляд справи Представник позивача Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» Коренюк М.В. в судовому засіданні 01.12.2023 в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позові. Не заперечила щодо позиції представника відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості з трьох співвласників квартири у відповідності до частки кожного з них. Одночасно, не погодилась із застосування позовної давності, оскільки зверненню з позовом до суду передувало звернення із заявою про при видачу судового наказу з тими самими вимогами, однак судовий наказ було скасовано, що на думку представника, свідчить про звернення позивача до суду в межах строку позовної давності. Водночас, строки, визначені ст.257 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Вказала, що відповідачами не було повідомлено підприємство про кількість зареєстрованих та/або фактично проживаючих осіб у квартирі, тому позивачем проведено нарахування за послугу з постачання гарячої води з розрахунку на 1 особу (одне домогосподарство). Також підтримала здійснений розрахунок заборгованості за централізоване теплопостачання, оскільки такий є обґрунтованим та розрахованим з дотриманням всіх вимог діючого законодавства. Вказала на відсутність звернень з боку відповідачів, якими б останні заперечували обсяг спожитих послуг, показники лічильників тощо. Свої заперечення та пояснення також виклала у відповіді на відзив на позовну заяву та у письмових поясненнях, які приєднано до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник-адвокат Гасер Х.В. в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Водночас, крім раніше викладених тверджень, в судовому засіданні вказав на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували обсяг нарахувань за централізоване опалення та постачання гарячої води. При цьому, не заперечив того, що такі послуги надавались позивачем та визнав заборгованість за періодами по яких заборгованість нарахована за незмінними тарифами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої заперечення щодо позовних вимог виклав у відзиві на позовну заяву, який приєднано до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позов не визнав, водночас при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Просив застосувати строки позовної давності та розглянути справу у його відсутність. Встановлені судом обставини Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №277591257 від 01.10.2021 (а.с.9), [PERSON] та [PERSON] з 12.08.2011 є співласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , по 1/2 частці кожен. Згідно Витягу з особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , інформація оновлена ОЦ 31.03.2022 (а.с.5). Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 127/25432/17 рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2019 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року залишити без змін (а.с.31зв.бік, 32). У вказаній справі рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25.03.2019 поділено майно, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності. Визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право приватної власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Постановою Вінницького апеляційного суду від 05.09.2019 у вказаній справі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25.03.2019 в частині поділу спірної квартири залишено без змін. А тому, відповідачі у справі є співвласниками житлового помешкання, квартири [ADDRESS] , та їм належать відповідні частки: [PERSON] - ; [PERSON] - ; [PERSON] - . Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, де зазначено, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15. Помешкання, яке належить відповідачам, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с.12-13), відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1023). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2023 скасовано судовий наказ, виданий 14.06.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/11260/22 про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.02.2019 до 31.10.2021 включно у розмірі 37572,57грн, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 70,78грн, а також 248,10грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Роз`яснено стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.11). Згідно оборотних відомостей за період з 06.2019 р. по 10.2021 р. та розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] , заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання становить 37643,35грн, із яких: 37572,57грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 70,78грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, які нараховані до березня 2020 року, тобто до введення на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)(а.с.6, 7). Згідно розрахунку вартості гарячої по квартирі [ADDRESS] , який додатково надано представником позивача за клопотанням представника відповідача [PERSON] (а.с.104), детально описано періоди, обсяги та суми нарахувань період з 06.2019 по 10.2021. Показники у вказаному розрахунку роз`яснено представником позивача у судовому засіданні та встановлено, що такі відповідають оборотним відомостям за особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідно до довідки №33866 від 06.06.2023, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міського ради (а.с.28), вбачається що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , відсутні зареєстровані особи. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуги, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно абз.3 ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц). Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ст.162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Ця позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц. 3% річних відповідачам нараховано за період з 06.2019 до 02.2020 включно, що відповідає вимогам пункту 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України). Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно п.2 р.9 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб письмово повідомляє власник/наймач виконавцю розподілу, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень; працюючих за штатним розкладом - для нежитлових приміщень; кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем розподілу, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи; Суд погоджується із твердженнями представника позивача щодо правомірності нарахування за послугу з постачання гарячої води з розрахунку на 1 особу (одне домогосподарство) попри відсутність зареєстрованих осіб у квартирі та відхиляє заперечення відповідача [PERSON] , оскільки, матеріали справи не містять доказів звернення відповідачів з метою повідомлення позивача про кількість зареєстрованих та/або фактично проживаючих осіб у квартирі. Щодо доводів представника відповідачки Гасер Х.В. про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували обсяг нарахувань за централізоване опалення та постачання гарячої води. Нарахування позивачем заборгованості за період з червня 2019 року по жовтень 2021 року відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Приписами статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція, яка, в свою чергу, сформована на підставі наявних в надавача послуг відомостей. Надані позивачем оборотні відомості та розрахунок заборгованості суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження існування у відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання (опалення та підігрів води) саме у зазначеному у даному розрахунку розмірі. При цьому, суд зазначає, що правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт). Водночас, відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, власного розрахунку наявної заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. У матеріалах справи відсутні докази про не надання послуг постачання теплової енергії відповідачам, також не встановлено, що послуги надавав інший постачальник. Щодо застосування строків загальної позовної давності тривалістю у три роки до моменту подачі позову до суду, заявлених відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено судом, позивач 01.06.2022 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 37572,57грн та 3% річних від суми заборгованості у розмірі 70,78грн, які є предметом даного позову, однак судовий наказ виданий 14.06.2022 у справі № 127/11260/22 скасовано ухвалою суду 27.03.2023, в тому числі, з підстав необхідності залучення співвідповідача (співвласника квартири). При цьому пред`явлення позову (вимоги) до відповідачки [PERSON] мало наслідком переривання перебігу позовної давності щодо вимог до інших боржників, відповідно до вимог ст. 164 ЦК України. Також судом враховано, що постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторниї хвороби (COVID-19)" введення на території України карантин, який неодноразово продовжувався, а згідно Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких закондавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язкуз поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12, яким, з-поміж іншого, продовжено строки позовної давності на строк дії карантину. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, визначених ст.257 ЦК України. Згідно з ч.1, 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростовування доводів позивача щодо об`єму централізованого теплопостачання та гарячої води, розміру нарахованої вартості послуги, не обґрунтовано в чому його неправильність, не надано на його спростування чи підтвердження його неправильності жодних доказів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання належними чином не виконують. Згідно оборотної відомості та розрахунку, розмір заборгованості відповідачів за послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних за період з 01.06.2019 до 31.10.2021 становить 37643,35грн, із яких: 37572,57грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 70,78грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка підлягає до стягнення. Водночас, враховуючи, що відповідачі у справі є співвласниками квартири, відносно якої нарахована заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання, суд приходить до висновку про стягнення вказаної заборгованості у відповідності до належної частки кожного із них, а саме: з [PERSON] відповідно до частки в квартирі в сумі 18786,29грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 35,39грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; з [PERSON] відповідно до частки в квартирі в сумі 9393,15грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 17,70грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; з [PERSON] відповідно до частки в квартирі в сумі 9393,15грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 17,70грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості. А тому, на підставі викладеного, позов Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання підлягає частковому задоволенню. Щодо судових витрат Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на задоволення позову та стягнення заборгованості у відповідності до часток кожного відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір сплачений ним при подачі позову у розмірі 2684грн: з [PERSON] в сумі 1342,00грн (1/2 частки); [PERSON] в сумі 671,00грн (1/4 частки); [PERSON] в сумі 671,00грн (1/4 частки).

Outcome: partial