Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення останньою навчання у Київському державному національному університеті імені Тараса Шевченка, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона несе всі витрати, пов`язані з навчанням доньки та її утриманням на період навчання, однак дитина потребує матеріальної підтримки також свого батька, який аліментів не сплачує. Тому просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явились. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не подав. При цьому від сторонньої особи до суду через "Електронний суд" надходили заяви про відкладення розгляду справи та про перехід до загального провадження, які суд не бере до уваги з огляду на відсутність доказів, на підтвердження повноважень особи бути представником відповідача відповідно до ст.ст. 60, 62 ЦПК України. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та відсутність заяви позивача про розгляд справи в заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи в заочному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 копія свідоцтва). Крім того, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 11 копія свідоцтва). [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання та є студенткою 1 курсу освітнього ступеня бакалавр спеціальності 053 «Психологія» заочної форми здобуття освіти факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01 вересня 2023 року, закінчить навчання 30 червня 2027 року (а.с. 10 копія довідки). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання не надає. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як повнолітня [PERSON] , яка приходиться донькою відповідачу, навчається у навчальному закладі на заочній формі навчання, власного заробітку не має, та не доведено відповідачем зворотного. Відповідно до Сімейного кодексу\~України батьки\~у рівному\~ступені беруть\~участь в\~утриманні як\~неповнолітньої дитини,\~так і\~повнолітньої дитини,\~яка навчається\~або продовжує\~навчання.\~Судом достовірно\~встановлено,\~що відповідач\~є працездатною\~людиною, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку доньці, оскільки остання продовжує навчання. При цьому суд приймає до уваги той факт, що відповідач має на утриманні також неповнолітню дитину. Крім того, в провадженні суду також знаходиться справа за позовом [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Враховуючи викладене, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь та на утримання повнолітньої дитини, що навчається, у розмірі 1/6 частини та до досягнення повнолітньою дитиною, [PERSON] , двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 31 жовтня 2023 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial