Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належить йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2023 року, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В., номер в реєстрі нотаріальних дій 17-406, спадкова справа № 1163/2022. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав за номером 50687846 від 20.06.2023 року 11:56:07 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68091959 від 20.06.2023 року 11:59:28, прийнятого державним реєстратором Кравченко Т.В. На початку серпня 2023 року, маючи намір відчужити квартиру [ADDRESS] , він з`ясував, що здійснити продаж успадкованої квартири не може, адже вказане нерухоме майно знаходиться під арештом, а саме: обтяжено забороною відчуження нерухомого майна. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.10.2023 року № 351804607, а саме щодо квартири [ADDRESS] , загальною площа 63,2 м2, житлова - 41,00 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2752125380000, міститься запис про обтяження за № 50688075 від 18.02.2005 року, підстава внесення запису (перенесення даних) - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68091959 від 20.05.2023 11:59:28, Кравченко Т.В., Перша київська державна нотаріальна контора. Також з вказаної вище довідки вбачається, що зазначене обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 18.02.2005 року 14:30:25, реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; вид обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний помер обтяження: 1694760. Підстава: постанова б/н Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі від 21.12.1999 року; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; додаткові відомості про обтяження: р. 3- 2170, вх. 5736. У зв`язку із існування вище вказаного обтяження належного йому нерухомого манна, він звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступника Відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі, із заявою про скасування арешту та заборони відчуження квартири [ADDRESS] , яке внесене на підставі постанови Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі б/н від 21.12.1999 року за яким боржником є [PERSON] . У відповідь на його звернення Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження, по виконанню постанови, серія та номер: б/н, виданий 21.12.1999 року, за яким боржником є [PERSON] , на підставі якої було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на виконанні у відділі не перебуває та зареєстрованим не значиться. Відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 року №1829/5 зі змінами, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Враховуючи вищезазначене, ідентифікувати арешт не виявляється можливим та відділ позбавлений можливості вжити заходів щодо звільнення майна з-під арешту. Також вказаною відповіддю зазначається, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на сьогоднішній день, існуюче обтяження квартири [ADDRESS] , накладене Відділом державної виконавчої служби у Ленінградському районі, правонаступником якого на сьогоднішній день є Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови б/н від 21.12.1999 року щодо майна [PERSON] , внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; реєстраційний номер обтяження: 1694760 від 18.02.2005 року 14:30:25; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; додаткові відомості: р. 3- 2170, вх. 5736 та перенесено до Державного реєстру речових прав державним реєстратором: Кравченко Т.В., Перша київська державна нотаріальна контора, номер запису про обтяження: 50688075 від 18.02.2005 від 14:30:25; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68091959 від 20.06.2023 року 11:59:28, порушує його право вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На підставі викладеного просив скасувати (зняти) арешт нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об`єкт обтяження: квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2752125380000, власником якої є він - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платка податків - [NUMBER] , що було накладене на підставі постанови б/н від 21.12.1999 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; реєстраційний номер обтяження: 1694760 від 18.02.2005 року 14:30:25; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; додаткові відомості: р. 3-2170, вх. 5736 та перенесено до Державного реєстру речових прав державним реєстратором: Кравченко Т.В., Перша київська державна нотаріальна контора, номер запису про обтяження: 50688075 від 18.02.2005 від 14:30:25; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68091959 від 20.06.2023 року 11:59:28. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20). Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання явку представника у судове засідання не забезпечив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Третя особа, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явились у судове засідання. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 20.06.2023 року, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В., номер в реєстрі нотаріальних дій 17-406, спадкова справа № 1163/2022, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9, 10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 351804607 від 25.10.2023 року наявний запис про заборону на нерухоме майно - щодо квартири [ADDRESS] , загальною площа 63,2 м2, житлова - 41,00 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2752125380000, міститься запис про обтяження за № 50688075 від 18.02.2005 року, підстава внесення запису (перенесення даних) - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68091959 від 20.05.2023 11:59:28, Кравченко Т.В., Перша київська державна нотаріальна контора (а.с. 12-13). Листом від 09.10.2023 року Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження, по виконанню постанови, серія та номер: б/н, виданий 21.12.1999 року, за яким боржником є [PERSON] , на підставі якої було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на виконанні у відділі не перебуває та зареєстрованим не значиться. Відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 року №1829/5 зі змінами, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Враховуючи вищезазначене, ідентифікувати арешт не виявляється можливим та відділ позбавлений можливості вжити заходів щодо звільнення майна з-під арешту. Також вказаною відповіддю зазначається, що арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 14). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності заборон, накладених на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Більш того, підстав для продовження обтяження на зазначене майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача або ж наявності стосовно нього на теперішній час виконавчого провадження, у якому останній є боржником, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved