Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в сумі 1 303 грн 22 к. Позов мотивує тим, що 09.12.2022 близько 19:00 год. неповнолітній [PERSON] , знаходячись біля СТ «Шосткинський ринок», яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, буд. 16, кулаком правої руки умисно наніс один удар в область носа [PERSON] . Таким чином, потерпілому [PERSON] були завдані тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на повіках обох очей, перелому кісток носа, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 227 від 05.01.2023 та № 232 від 12.01.2023 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок протиправних дій [PERSON] , потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в отолорингологічному відділенні з 14.12.2022 по 15.12.2022. За один лікувальний день [PERSON] позивач поніс витрати в розмірі 1 303 грн. 22 к., які завдавачем шкоди наразі добровільно не відшкодовані. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі про день, час і місце розгляду справи повідомлялись, в судове засідання не з`явились, про причину своєї неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їхньої відсутності та відзиву не надали. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого висновку: В провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебувала справа № 589/968/23 по обвинуваченню неповнолітнього [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2023 кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. /а.с.5/ Слід зауважити, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою. Як вбачається із довідки-розрахунку КНП «Шосткинська ЦРЛ» від 22.02.2023, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в отолорингологічному відділенні з 14.12.2022 по 15.12.2022, загальна сума витрат на лікування склала 1 303 грн 22 к. /а.с.3/. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Згідно з пунктом 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до п. 4 вказаного Порядку стягнені кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористалися своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обґрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 1 303 грн 22 к. задовольнити в повному обсязі. Слід зауважити, що на час розгляду даної справи [PERSON] виповнилося 17 років. Згідно з ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (ч. 2 ст. 1179 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути суму майнової шкоди з неповнолітнього [PERSON] , а в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування, стягнути в частці, якої не вистачає, з матері неповнолітнього - [PERSON] . Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2684 грн 00 к. Враховуючи викладене,

Outcome: approved