Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Чернігівської обласної ради - органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я - Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в розмірі 22 905,52 грн.Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Чернігівського районного суду від 04 листопада 2022 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, з іспитовим строком на 1 рік.Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року вирок Чернігівського районного суду від 04 листопада 2022 року скасовано, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно останнього закрито. Ухвала набрала законної сили 27 лютого 2023 року.У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради у період з 14 лютого по 13 березня 2020 року - 28 ліжко-днів. За інформацією КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] державою витрачено бюджетні кошти у сумі 22 905 грн. 52 коп.Відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після закриття провадження у справі. На підставі розпорядження в.о. голови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року справу за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до [PERSON] , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину передано на розгляд до Чернігівського районного суду. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, за нявними у справі матеріалами. Визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Згідно ч. 5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 07 вересня 2023 року представником відповідача адвокатом Кушнеренком Є.Ю. подано відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача процесуальні витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Вважає позовні вимоги не обгрунтовані, зазначає, що позивачем не надано взагалі доказів на підтвердження суми необхідного відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] 09 листопада 2023 року заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури А.Гресь подано відповідь на відзив, в якому вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, посилаючись на обгрунтування позовної заяви, у задоволенні вимог представника відповідача адвоката Кушнеренка Є.Ю. просить відмовити за безпідставністю. Вимоги про стягнення судових витрат просить відхилити, оскільки прокуратура не є стороною у справі,позов пред`явлено в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради. Згідно із частиною 2\~статті 247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно\~ст.. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що вироком Чернігівського районного\~суду Чернігівської\~області від\~04\~листопада 2022\~року [PERSON] \~засуджено за\~ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~до 2\~років обмеження\~волі без\~позбавлення права\~керування транспортними\~засобами,\~ з\~іспитовим строком\~на 1\~рік.\~(а.с. 14-19).Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року вирок Чернігівського районного суду від 04 листопада 2022 року скасовано, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно останнього закрито. Ухвала набрала законної сили 27 лютого 2023 року. За результатами судового розгляду встановлено, що 14 лютого 2020 року близько 08 год. 00 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan» модель «Primastar», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Тарасевича, що в с. Тараса Шевченка Чернігівського району Чернігівської області зі сторони с. Корольча в напрямку с. Мокрі Велички Чернігівського району Чернігівської області. Рухаючись у вказаному напрямку, водій [PERSON] , не будучи особливо уважним до такого учасника дорожнього руху, як неповнолітній велосипедист, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на неповнолітнього велосипедиста [PERSON] , [INFO] , котрий виїхавши з вул. Івана Франка на перехрестя вул. Тарасевича та вул. Івана Франка, що в с. Тараса Шевченка Чернігівського району Чернігівської області, виконавши маневр розвороту повертався в бік вул. Івана Франка. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого косо-поперечного перелому правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, множинними саднами обличчя, відколом кута 12-го зуба та емалі 11-го, 21-го зубів по ріжучій поверхні, саден кінцівок, згідно висновку судово-медичної експертизи № 133 від 31 березня 2021 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, в результаті дій відповідача неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких лікувався у медичному закладі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. За ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки - розрахунку КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 16\~березня 2023\~року №\~35-30/523 та № 1078 від 24 травня 20223 року потерпілий [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~знаходився на\~стаціонарному лікуванні\~в ортопедо-травматологічному\~відділенні КНП\~«Чернігівська обласна\~дитяча лікарня»\~Чернігівської обласної\~ради у\~період з\~14\~лютого по\~13\~березня 2020\~року,\~кількість проведених\~ліжко-днів\~-\~28.\~Згідно детального\~розрахунку КНП\~«Чернігівська обласна\~дитяча лікарня»\~Чернігівської обласної\~ради вартість\~ліжко-дня\~у лютому\~2020\~року становила\~667\~грн.\~93\~коп.,\~вартість одного\~ліжко-дня\~у березні\~2020\~року -\~1\~018\~грн.\~22\~коп.\~Загальна сума\~на лікування\~22\~905\~грн.\~52\~коп.\~ Витрати на лікування за рахунок коштів Національної служби здоров`я України не здійснювались.(а.с.22, 32). Таким чином, закладом охорони здоров`я понесені витрати не лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які відповідачем добровільно не відшкодовані. Законодавець покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин. Отже, КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] державою витрачено бюджетні кошти у сумі 22\~905 грн. 52 коп. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідачем не доведено необґрунтованості чи неправильності наданого закладом охорони здоров`я розрахунку, період перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні ним не заперечується, а правом на подання клопотань про витребування доказів на підтвердження своїх доводів він не скористався. \~ \~ \~ \~Отже, коли в результаті дій [PERSON] неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікування в медичному закладі і на його лікування закладом було витрачено грошові кошти в розмірі 22 905 грн. 52 коп., які [PERSON] не відшкодовано. Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1206\~ЦК України,\~якщо лікування\~проводилося закладом\~охорони здоров`я,\~що є\~у державній\~власності,\~у власності\~Автономної Республіки\~Крим або\~територіальної громади,\~спільній власності\~територіальних громад,\~кошти на\~відшкодування витрат\~на лікування\~зараховуються до\~відповідного бюджету,\~за рахунок\~якого таке\~лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, тому суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача 22 905 грн. 52 коп. в рахунок відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~Щодо обгрунтування звернення прокурора з позовом. \~ \~ \~ \~У частинах 3-5 статті 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. \~ \~ \~ \~Прокурор може представляти інтереси держави в суді в порядку цивільного судочинства лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. \~ \~ \~ \~Прокурор, з метою захисту інтересів держави, виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. \~ \~ \~ \~Отже, насамперед захищати інтереси держави повинні відповідні суб`єкти владних повноважень у відповідній сфері, а не прокурор. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають прав власності й обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляють державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26)). \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 (справа №761/3884/18) звернуто увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідальний орган, наділений повноваженнями в спільних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначальної сторони у справі певного органу (постанова в справі від 26.06.2019 № 587/430/16-ц). \~ \~ \~ \~У пункті 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виняткових випадках і в порядку, визначеному законом. \~ \~ \~ \~Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". \~ \~ \~ \~Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаці 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру"). \~ \~ \~ \~Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" ). \~ \~ \~ \~Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 56 ЦПК України та частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор розглядає представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1 ) якщо захист цих інтересів не відшкодовується або неналежним чином діє органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження забезпечують такий захист у спільних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження впливають на захист законних інтересів держави у спільних правовідносинах. \~ \~ \~ \~Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною 4 статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті. \~ \~ \~ \~У пункті 54 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду). Аналогічні підстави залишення позову без розгляду передбачені п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Проте процедура, передбачена абзацами 3 і 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". \~ \~ \~ \~Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц). \~ \~ \~ \~Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19.Згідно ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду чи його вступу в справу, а суд зобов`язаний їх перевірити. Сама по собі обставина порушення інтересів держави не може свідчити про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави та необхідність вступу в справу прокурора. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що заступник керівника окружної прокуратури А.Гресь листом звернулася до КНП «Чернігівська\~обласна дитяча\~лікарня» Чернігівської\~обласної ради із листом, в якому просила надати інформацію чи вживалися заходи претензійно-позовного характеру щодо відшкодування завданих [PERSON] збитків та чи планується їх вжиття (а.с.20), на що листом від 16 березня 2023 року № 35-30/523 КНП «Чернігівська\~обласна дитяча\~лікарня» Чернігівської\~обласної ради повідомила, що Чернігівська обласна\~дитяча лікарня не має можливості звернути до суду з позовом. (а.с. 20). \~ \~ \~ \~В частині витрачених КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради коштів на лікування потерпілого від злочину за рахунок обласного бюджету у сумі 22 905,52 грн, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - є Чернігівська обласна рада, яка є власником та засновником КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ЧОР. Понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого у кримінальному провадженні за рахунок обласного бюджету у розмірі 22 905,52 грн не були відшкодовані, що негативно вплинуло на фінансовий стан органу та спричинило збитки державі. Згідно п. 1.1. Статуту КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, затвердженого наказом управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 05.07.2019 № 100 (далі - Статут), КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради - є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги третинної високоспеціалізованої стаціонарної, поліклінічної медичної допомоги дитячому населенню, а також забезпечує медичне обслуговування дитячого населення на основі відповідної ліцензії та на умовах, встановлених законодавством України та цим статутом. Відповідно до\~п.\~1.3.\~Статуту,\~підприємство створене\~на базі\~майна територіальних\~громад,\~сіл,\~селиш,\~міст Чернігівської\~області.\~Майно підприємства\~є спільною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради. Від імені\~територіальних громад\~сіл,\~селищ,\~міст Чернігівської\~області повноваження\~засновника та\~власника здійснює\~Чернігівська обласна\~рада (п. 1.4. Статуту). Відповідно до п. 5.3. Статуту, джерелами формування майна та коштів закладу охорони здоров`я є, у тому числі кошти державного, обласного, районних, об`єднаних територіальних громад, міст обласного значення та інших місцевих бюджетів. У Конституції України (ст. 142) та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. 16) визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Обласні та районні ради, згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених Чернігівською обласною радою на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , [INFO] , який перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради 28 ліжко-днів з 14.02.2020 по 13.03.2020, внаслідок отримання тілесного ушкодження, неповернення яких і спричинило порушення інтересів держави, які потребують захисту у судовому порядку та свідчить про порушення економічних інтересів міської ради, ускладнює належну реалізацію нею державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не відшкодовані, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Чернігівська обласна рада, згідно листа № 02-03/392 від 29 травня 2023 року підстав для вжиття заходів претензійно-позовного характеру , спрямованих на стягнення із [PERSON] витрат на лікування [PERSON] не вбачає, зазначаючи, що Чернігівська обласна\~рада не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у даних категоріях справ. Оскільки Чернігівська обласна рада не звернулася самостійно до суду із позовом про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину дитини, вказане свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави, а відтак, у прокурора виникає право на звернення із позовом до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність позивача призводить до ненадходження коштів до бюджету. Вказані обставини є виключною підставою для представництва інтересів держави прокурором. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved