Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - змінити спосіб стягнення аліментів, які на підставі судового наказу від 05.08.2023 у справі №949/916/22, виданому Дубровицьким районним судом Рівненської області, стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до судового наказу, виданого Дубровицьким районним судом Рівненської області від 05.08.2023 у справі №949/916/22, з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні у Дубровицькому відділі ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). \~ \~ \~ \~Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. \~ \~ \~ \~Зазначає, що на даний час розмір аліментів, який був визначений у судовому наказі від 05 серпня 2023 року та сплачується відповідачем, становить близько 4000 грн. щомісячно. Однак, вказаний розмір є недостатнім для забезпечення повноцінного утримання трьох малолітніх дітей, навіть для забезпечення їх найнеобхіднішим, оскільки значно збільшився рівень цін та витрати на дітей, адже двоє синів є школярами, а донька відвідує заклад дошкільної освіти. Поряд з цим, збільшилися витрати, у тому числі, у зв`язку з хворобою доньки, що ставить її та дітей у скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~Наголошує на тому, що вона щоденно здійснює витрати на утримання дітей, які пов`язані з повсякденними потребами, а саме харчування, ліки, одяг та взуття (залежно від сезону), засоби особистої гігієни, іграшки та канцелярські товари, які необхідні для навчання та розвитку дітей, відвідування стоматолога та перукаря, тощо. Крім того, вона несе значні витрати на облаштування у будинку місць для навчання та ігор для дітей, зокрема, купує відповідні меблі, оргтехніку та інше. Поряд з цим, на неї також покладається обов`язок щодо оплати комунальних послуг, а саме опалення, електроенергію, Інтернет зв`язок, що є обов`язковою умовою для нормального існування та навчання дітей в реаліях сьогодення. \~ \~ \~ \~У свою чергу, відповідач взагалі не приймає участі у витратах на дітей, крім сплати аліментних зобов`язань, які є незначними. Також вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про додаткову фінансову допомогу на утримання дітей, однак він відмовився надавати таку допомогу добровільно, хоча таку можливість має. Зауважує, що відповідач працездатний, здоровий, у нього на утриманні відсутні інші особи, обставин на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дітей не існує, а тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в частині від його доходів. Таким чином, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на її користь на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів, оскільки заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими і ґрунтуються виключно на припущеннях позивача. Так, відповідач вказує, що на даний час він офіційно не працює та стабільного доходу не має, що. у свою чергу, призвело до погіршення його матеріального становища. Оскільки він офіційно не працює, стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки від його доходу призведе до збільшення розміру сплати аліментів. Зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки від його доходу, так як останніми роками він тяжко хворіє і перебуває на нагляді в КП "РОКЛ ім. Семенюка" з діагнозом "Гострий висхідний тромбофлебіт п/ш вен лівої н/кінцівки. Варикозна хвороба лівої н/кінцівки ст. декомплектації". За наявності такої хвороби, він потребує постійного лікування та періодичних хірургічних втручань. На придбання ліків та оперування він витрачає майже весь свій заробіток. У разі не лікування або ж неналежного лікування, стан його здоров`я значно погіршиться, що в кінцевому результаті може призвести до інвалідності. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи як його обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. Зауважує, що станом на сьогоднішній день він не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Вважає, що позивачка належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Також позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання неповнолітніх дітей. При цьому, копії квитанцій, наявні в матеріалах справи на придбання продуктів харчування, ліків, оплату житлово-комунальних послуг, погашення заборгованості за кредитом, не свідчать про понесення позивачем витрат саме на утримання неповнолітніх дітей. Тому твердження позивача з приводу того, що вона несе більші витрати на утримання неповнолітніх дітей, є недоведеними. Підсумовуючи наведені обставини та зважаючи на вимоги СК України, які наведені у відзиві, відповідач вказує, що пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення його матеріального стану з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Однак, через канцелярію суду, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення позивача, надані нею у попередньому судовому засіданні, пояснення відповідача надані ним у даному судовому засіданні, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, відзив на\~позовну заяву, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29 серпня 2014 року, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2022 року розірвано (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8, 9). Встановлено, що судовим наказом Дубровицького районного суду Рівненської області виданим 05 серпня 2022 року у справі №949/916/22, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] на користь матері [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 серпня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Так, на підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження №69623321, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія постанови про відкриття провадження від 11 серпня 2022 року (а.с.11). Відповідно до\~довідки №184\~від 23\~серпня 2023\~року,\~виданої відділом\~"Центр\~надання адміністративних\~послуг"\~виконавчого комітету\~Висоцької сільської\~ради Сарненського\~району (а.с.12)\~діти:\~неповнолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Із наведених у позовній заяві обставин вбачається, що позивачка стверджує, що на теперішній час сума аліментів, яку вона отримує на дітей є недостатньою для організації їх розвитку, повноцінного харчування та забезпечення повсякденними потребами, а тому зміна способу аліментів буде відповідати нормам чинного законодавства та буде достатньою для забезпечення дітей всім необхідним для їх життя та розвитку. \~ \~ \~ \~Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. \~ \~ \~ \~Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини,\~ратифікованої постановою\~Верховної Ради\~України від\~27\~лютого 1997\~року (далі\~ Конвенція) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Так, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів. Отже, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 143цс13. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; Отже, постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають із застосуванням щомісячної індексації цього розміру (ч. 2 ст. 184 СК України), а також характер відносин, що склались між батьками дитини, дійсно свідчать про те, що визначення аліментів на дітей у частці від заробітку (доходу) батька буде сприяти захисту інтересів дітей. Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, про те що він не працює, а його доходи необхідні йому для лікування, оплати житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Встановлено, що відповідач працездатний, не має будь-яких обмежень для влаштування на роботу, стан його здоров`я задовільний, не заперечує, що має певний дохід, інших утриманців за виконавчими листами не має, а тому, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу. Суд не бере до уваги надані відповідачем копії трудової книжки та довідку, видану Дубровицьким управлінням Сарненської філії Рівненського обласного центру зайнятості, як підтвердження того, що він не працює, і, як наслідок, не має можливості сплачувати аліменти, оскільки такі докази не свідчать про неспроможність працювати та отримувати дохід. Таким чином, судом враховано, що відповідач є працездатним, зобов`язаний утримувати дітей в межах, необхідних для їх зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, має можливість сплачувати аліменти в мінімально визначеному на законодавчому рівні розмірі половини своїх доходів, щомісячно до досягнення дітьми віку повноліття. За таких обставин, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дітей, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру і способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на 1/2 частинну заробітку (доходу) відповідача, що буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих сторонами. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про зміну способу їх стягнення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved