Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Васильківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову зазначено, що з 27.11.2009 року по 11.01.2023 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак, шлюбні відносини між ними було припинено ще 20.04.2015 року, а з травня 2015 року позивачка фактично проживала з [PERSON] , з яким вони і до цього часу проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Оскільки на момент народження [PERSON] позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , то відповідно до ч.1 ст.122 СК України він був записаний батьком дитини у свідоцтві про народження. Однак, рідним батьком неповнолітньої [PERSON] , є [PERSON] . В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; Васильківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису №67 від 11.02.2021 року в Книзі реєстрації народжень про народження [PERSON] , [INFO] : виключити з графи «батько» - запис про [PERSON] , з графи «прізвище» - [PERSON] ; з графи «по батькові» - [PERSON] ; включити в графу «батько» - запис про [PERSON] , в графу «прізвище» - [INFO] , в графу «по батькові» - [INFO] . Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився не повідомивши суду причини неявки, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи Васильківського відділу ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - заступник начальника Мельник Ю.М. рішення просить винести на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.02.2021 року відділом ДРАЦС по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З копії рішення Дружківського міського суду Донецької області №189/919/22 від 11.01.2023 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №546 - розірвано (а.с.4). Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , здійснена відповідно до ч.1 ст.122 СК України, оскільки вона народилася у шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Згідно Актів обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 02.05.2023 року та 04.09.2023 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] та їхньою донькою, [PERSON] (а.с.5,6). Згідно копій довідок №1229-3647 від 22.04.2015 року, №1229-7001339760 від 12.07.2022 року, №1229-5001615300 від 19.05.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,9,12). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved