Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

02.12.2022 року представник ТОВ «Житлосервіс-КР» Савчук С.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8808,97 грн., інфляційні втрати в розмірі 941,62 грн., три відсотки річних від простроченої суми, в розмірі 312,86 грн., судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» на підставі укладеного з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі, є управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі і [ADDRESS] . Позивач, як виконавець, зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічними станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінню-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством тощо. Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 року №860 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальній послуги». Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюється відповідно Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №178 від 12.04.2017 року, яким затверджено тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.05.2017 року. Перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №231 від 10.05.2017 року. Відповідачі не укладали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», однак, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальній послуги», споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг,отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачували, у зв`язку з чим, позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.09.2022 року судовий наказ було скасовано за заявою відповідача [PERSON] . На підтвердження надання житлово-комунальних послуг відповідачам, позивачем долучено до матеріалів справи відомості по видам послуг по будинку за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року, розрахунок заборгованості за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року. Відомості по видам послуг містить помісячну інформацію щодо переліку наданих послуг та вартості послуг з розрахунку грн./кв. метр. Розрахунок заборгованості містить інформацію про суми, виставлені до сплати саме за приміщення [ADDRESS] . Заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 8808,97 грн. за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року. Крім того, згідно вимого ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, відповідач станом на 31.10.2022 року зобов`язаний також сплатити на користь позивача інфляційні збитки в розмірі 941,62 грн., 3 % річних 312,86 грн., судові витрати по справі в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою суду від 23.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.17). 06.03.2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Лисенко О.А. звернувся до суду із завою про застосування наслідків пропуску позовної давності, в яких зазначив, що відповідач з заявленими позовними вимогами не згоден, вважає, що долучений до матеріалів справи договір про надання послуг з управління будинком, споруд або групою будинків і споруд у Саксаганському районі від 30.01.2014 року, втратив чинність. Позивачем не долучено до матеріалів справи кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, який є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з чим неможливо визначити вартість послуг. Споживачі не надавали своєї згоди на утримання прибудинкової території, а відтак нарахування за прибирання прибудинкової території є неправомірним та безпідставним. Крім того, представник відповідача посилаючись на вимоги ст. 93 ЦПК України звернувся до позивача з питанням: Якими належними та допустимими доказами доводиться фактичне надання житлово-комунальних послуг та їх кількість (акт виконаних робіт, наряд-завдання виконаних робіт?). Просив надати належним чином завірені докази фактично наданих житлово-комунальних послуг, їх кількість (акт виконаних робіт, наряд-завдання виконаних робіт). Щодо звернення позивача з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року, посилаючись на вимоги ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, зазначив, що позивач звернувся до суду 02.12.2022 року, а відтак відлік строку позовної давності необхідно враховувати саме з цієї дати. Також, посилаючись на вимоги ст. 137, ч.8 ст.141 ЦПК України вказав, що у зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати пов`язані з отриманням правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складає 5000,00 грн. 07.03.2023 року на адресу суду за підписом директора ТОВ «Житлосервіс-КР» Л. Цопи надійшла відповідь на відзив, в якій вона долучила заяву свідка (відповідь на поставлене питання) з додатками. Окрім того, стосовно посилання представника відповідача на відсутність кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим, не можливо визначити вартість послугу, зазначила, що щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюються у відповідності до Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №178 від 12.04.2017 року, яким затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.05.2017 року. Вказана інформація є публічною та доступною всім споживачам. Крім того, посилаючись на п.3 прим. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», вказала, що витрати з прибирання прибудинкової території є складовою тарифу на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що у свою чергу затверджується органами місцевого самоврядування. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» №1060-ІХ від 03.12.2020 року, який набрав чинності з 01.01.2023 року. Стосовно застосування строків позовної давності просила суд відмовити в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 30.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання за підписом директора ТОВ «Житлосервіс-КР» Л. Цопи про долучення доказів, відповідно до якого долучила до матеріалів справи на виконання поставленого питання представником відповідача в порядку ст. 93 ЦПК України, для фактичного підтвердження наданих послуг, надано у друкованому вигляді за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року акти виконаних робіт, акти наданих послуг підрядними організаціями, акти списання матеріалів, наряд-завдання та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підрядними організаціями (з додатками). 16.05.2023 року від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з тим, що позовна заява підписана представником позивача С. Савчуком, натомість до матеріалів справи не долучено документ, що посвідчує повноваження представника на підписання позовної заяви. На думку представника відповідача, позивач приймає участь у даному процесі в порядку самопредставництва. 23.05.2023 року представником позивача [PERSON] подано заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без руху, в якому він зазначив, що клопотання представника відповідача необґрунтоване та безпідставне. 13.09.2023 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про визнання наданих доказів позивачем неналежними, оскільки, надані позивачем документи не структуровані за кожним багатоквартирним будинком, відповідно до наданих документів такий облік не ведеться, в документах відсутні адреси та номери будинків, для яких надаються послуги або виконуються роботи, а відтак не можливо встановити витрати на багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім того, представником відповідача надано детальний аналіз документів які були долучені представником позивача в порядку виконання вимог ст.93 ЦПК України. 19.09.2023 року представником позивача [PERSON] подано заперечення на клопотання про визнання наданих доказів позивачем неналежним. В обґрунтування заперечення зазначив, що клопотання оформлено неналежним чином, що оскільки адвокат Лисенко О.А. не обґрунтував свої доводи щодо того, в чому саме полягає неналежність доказів, з огляду на те, що саме ці документ ти адвокат просив надати, в своєму питанні щодо підтвердження наданих послуг. Представник позивача в судове засідання не з`явся, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, за наявними у справі матеріалами. Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення судового засідання, в якій вона просить суд перенести засідання з 29.11.2023 року на інший час після 10.12.2023 року у зв`язку із відсутністю відповідача [PERSON] в м. Кривий Ріг до 10.12.2023 року, однак доказів в підтвердження цьому не надає. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав брати участь у розгляді справи через свого представника, який також не з`явився в судове засідання. Зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду, суд вважає, що у сторін було достатньо часу на реалізацію ними своїх процесуальних прав. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного Судом встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» на підставі договору, укладеного 20 січня 2014 року між ним та Управлінням благоустрою з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об`єкт №2), визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Саксаганському районі м. Кривого Рогу (об`єкт №2), зокрема будинком [ADDRESS] (а.с. 9). За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно тарифів, встановлених рішення Криворізької міської ради №178 від 12 квітня 2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосерівс-КР» (а.с. 96). Довідками з Центру адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 08.12.2022 року підтверджується, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 04.08.1987 року по теперішній час (а.с. 13,14). ТОВ «Житлосевіс-КР» нараховував щомісяця з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року відповідачам плату за надані послуги з управління та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , а саме за послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, поточний ремонт конструктивних елементів будинку, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем, прибирання прибудинкової території, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу, витрати з освітлення місць загального користування, витрати з енергопостачання ліфтів, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , та передбачених Рішенням Криворізької міської Ради № 178 від 12.04.2017 року (а.с. 10-11 зворот, 49-95). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, зокрема: \~житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком включає: утримання\~спільного майна\~багатоквартирного будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; \~поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до положень ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В порядку п.2 ч.3 ст.4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону Статтею 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до правової позиції Верховного Суду України: «Під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами (постанова від 09.11.2016р. у справі №1238/8935/12). В пунктах 76-79 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа N642/8210/16-ц \~, провадження N61-7787св18) йдеться мова про обов`язковість (з`ясування) доведення відповідного обсягу фактично наданих (а не тільки нарахованих за твердженням позивача) житлово-комунальних послуг. Зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані), а також у разі, якщо споживач фактично користувався фактично наданими комунальними послугами. Саме про це йдеться мова в постановах Верховного Суду від 20.04.2016 року (справа №6-2951цс15); від 26.09.2018 року (справа №750/12850/16-ц); від 06.11.2019 року (справа № 642/2858/16). Відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних, так як споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15). Стаття 625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом. Частиною 3 статті 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вище викладеного, позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 8808,97 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд зазначає, що доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано, як і не надано власного розрахунку заборгованості, а відтак розрахунок заборгованості наданий позивачем, відповідачами не спростований. Відповідачами не було надано доказів, які б підтверджували їх звернення до позивача із заявами або скаргами щодо не надання чи неналежного надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та/або включення в розрахунки послуг, які не надаються позивачем. Разом з тим, позивачем було надано до позовної заяви наряди-завдання, інформацію про витрати на утримання будинку, калькуляції, роз`яснення про нарахування послуги з освітлення місць загального користування тощо. Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності суд зазначає, що позивач звернувся до суду 23 листопада 2022 року з вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 267 Цивільного кодексу України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності, і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом з`ясовано, що предметом позову ТОВ «Житлосервіс-КР» до відповідачів є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 року на території України введено, та в подальшому продовжено до 31 грудня 2022 року карантин, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423 дію карантину продовжено до 30.04.2023 року, а постановою КМУ від 25.04.2023 року №383 до 30.06.2023 року. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У відповідності до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У зв`язку з чим, до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року не можуть бути застосовані наслідки пропуску строків позовної давності. ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу та 28 січня 2022 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про стягнення у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 6965,68 грн., 3% річних у розмірі 308,46 грн., втрат від інфляції у розмірі 706,12 грн. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року вказаний судовий наказ було скасовано. Отже, звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу, яка судом задоволена, перервало строк позовної давності та після скасування вказаного судового наказу перебіг три-річного строку позовної давності почався заново і станом на день звернення до суду з цим позовом не скінчився. Тобто позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду, а саме протягом 3-річного строку після скасування судового наказу, для того, щоб стягнути заборгованість з відповідачів за період до переривання строку позовної давності. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільно-процесуального кодексу України особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ Цивільно-процесуального кодексу України, перериває строк позовної давності. Враховуючи викладене вище, відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Стосовно тверджень представника відповідача, відносно долучених представником позивача на виконання ст. 93 ЦПК України доказів, суд не приймає їх до уваги та вважає неспроможними, виходячи з наступного. Так, в заяві про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, представником відповідача з посиланням на вимоги ст. 93 ЦПК України поставлено питання позивачу наступного змісту «Якими належними та допустимими доказами доводиться фактичне надання житлово-комунальних послуг та їх кількість (акт виконаних робіт, наряд-завдання виконаних робіт?)Просив надати належним чином завірені докази фактично наданих житлово-комунальних послуг, їх кількість (акт виконаних робіт, наряд-завдання виконаних робіт)». На поставлене питання позивачем долучено до матеріалів справи докази фактично наданих житлово-комунальних послуг та їх кількість за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року, а саме: акти виконаних робіт, акти наданих послуг підрядними організаціями, акти списання матеріалів, наряд-завдання та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підрядними організаціями (з додатками). Представником відповідача не ставилося питання щодо надання доказів фактично наданих житлово-комунальних послуг та їх кількість за адресою проживання відповідачів, окрім того, вказані докази були долучені представником позивача до матеріалів справи. Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем послуг, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано. Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимогами ст.\~625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст.625ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Крім того, застосування положень ч. 2 ст.\~625\~ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст.\~160\~ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат у розмірі 941,62 грн., три відсотки річних від простроченої суми, в розмірі 312,86 грн., вважає вірним. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з кожного окремо, на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Житлосервіс-КР» по 1240,50 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 3,4). На підставі викладеного,

Outcome: approved