Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 3 829, 16 грн, в обґрунтування якого зазначив, що 15 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинив виконавчий напис № 170300 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором в сумі 3 117, 42 грн. Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/22170/23-ц заочним рішенням від 27 вересня 2023 року визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі виконавчого напису з позивача на користь відповідача було стягнуто 3 117, 42 грн у межах виконавчого провадження № [NUMBER], а враховуючи і винагороду виконавця 311, 74 грн і витрати виконавчого провадження 400, 00 грн, загалом стягнуто 3 829, 16 грн. Відповідач і треті особи у справі не скористалися своїм правом на подання відзиву та пояснень на позов. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 14 листопада 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 15 листопада 2023 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 17 листопада 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін, третіх осіб у справі. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис №170300 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» заборгованості в сумі 3 117, 42 грн. 02 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №67745884 щодо виконання виконавчого напису №170300, що вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 3117,42 грн. Відповідно до постанови від 02 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про стягнення з боржника основної винагороди, приватний виконавець Кудрановський Ю. В. постановив стягнути з позивача суму основної винагороди у розмірі 311, 74 грн. Постановою від 02 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, приватний виконавець визначив для позивача розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 400, 00 грн. 17 серпня 2023 року [PERSON] погасив заборгованість та витрати у виконавчому провадженні, сплативши суму у розмірі 3 829, 16 грн на рахунок виконавця. 27 вересня 2023 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі 757/22170/23-ц визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. та зареєстрований у реєстрі за № 170300, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» грошових коштів в сумі 3 117, 42 грн. 06 листопада 2023 року приватний виконавець видав постанову у виконавчому провадженні № [NUMBER] про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з його тим, що рішенням суду у справі 757/22170/23-ц від 27 вересня 2023 року виконавчий напис № 170300, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. 15 червня 2021 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правові позиція, викладені у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» був виконавчий напис № 170300 від 15 червня 2021 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання ним коштів у сумі 3 829, 16 грн стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № [NUMBER], у тому числі суми винагороди виконавця 311, 74 грн і витрати виконавчого провадження 400, 00 грн. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення з ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 3 829, 16 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню вказана сума на користь позивача. Окрім цього, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача судових витрат, представником позивача вказано на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 8000 грн. Надано договір про надання професійної правничої допомоги від 23 травня 2023 року №12/1, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 07 листопада 2023 року, платіжні інструкції від 25 травня 2023 року, 15 червня 2023 року, 03 липня 2023 року на загальну суму 8 000, 00 грн, які вже подавалися як докази оплати послуг адвоката Мартинюк М. Р. у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто в іншій справі, розглянутій по суті - у справі 757/22170/23-ц, і які стягнуто з відповідача. Відтак витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн у цій справі не підтверджені належними доказами. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial