Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог і позицій учасників справи. Позивач 28 жовтня 2022 року звернулась в суд з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути: з відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна»: -невиплачене страхове відшкодування в розмірі 58173 грн 03 коп.; з відповідача [PERSON] : - франшизу в розмірі 2500 грн; - моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Судові витрати: з відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна»: - за складання висновку експерта від 30 серпня 2022 року - 2300 грн 40 коп.; - на правову допомогу в розмірі 12346 грн 94 коп.; - зі сплати судового збору в розмірі 951 грн 51 коп., з відповідача [PERSON] : - на правову допомогу в розмірі 2653 грн 06 коп.; - зі сплати судового збору в розмірі 951 грн 51 коп. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 18 червня 2022 року близько 16 год 05 хв водій [PERSON] в с. Угринів по вул. Калуське шосе Угринівської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки Audi A4, реєстраційний № [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем марки Ssang Yong Rexton, реєстраційний № [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Відповідно до постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2022 року по справі № 352/951/22, дійсно встановлено факт вчинення ДТП, та визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Згідно із висновком експерта від 30 серпня 2022 року №Се-19/109-22/8453-АВ, складеного експертом-автотоварознавцем Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України Губаром О.І., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Ssang Yong Rexton, реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 12 серпня 2022 року становила 100286 грн 00 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Audi A4, реєстраційний № [NUMBER] [PERSON] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яким було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 39612 грн 97 коп. Таким чином, оскільки з 100286 грн завданої майнової шкоди ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодувала позивачу 39612 грн 97 коп., хоча зобов`язана відшкодувати в межах ліміту суму в розмірі 97786 грн, то згідно з вимогами закону має ще відшкодувати 58173 грн 03 коп. (100286-2500-39612,97=58173,03). Франшизу в розмірі 2500 грн повинен відшкодувати завдавач шкоди [PERSON] . Окрім того, моральна шкода пов`язана із тим, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Ssang Yong Rexton, який тривалий час було неможливо експлуатувати через перебування в ремонті, а відповідач [PERSON] відмовився врегулювати спір в добровільному порядку, а також добровільно сплатити франшизу. Враховуючи всі факти і обставини, завдану позивачу моральну шкоду в грошовому еквіваленті оцінює в розмірі 10000 грн., яку слід стягнути з [PERSON] . Окрім того, позивач просила вирішити питання щодо стягнення з відповідачів судових витрат зі сплати судового збору, оплати експертизи і професійної правничої допомоги. 02 січня 2023 року від відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначено, що ПрАТ СК «ПЗУ України» належним чином виконало свої зобов`язання за договором страхування і виплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 39612,97 грн. Наданий позивачем висновок експерта є неналежним доказом, оскільки в порушення ст. 106 ЦПК України не містить присилання про його підготовку саме для подання до суду. Окрім того, заявлений розмір витрат з правничої допомоги є явно завищений і належним чином необґрунтований, тому представник відповідача просив його зменшити (а.с. 85-99). Процесуальні рішення у справі. 11 листопада 2022 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 06 лютого 2023 року суд призначив судову авто-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинив. Ухвалою від 31 липня 2023 року суд відновив провадження у справі і призначив судове засідання. Ухвалою від 22 серпня 2023 року суд задовольнив клопотання відповідача [PERSON] про проведення судових засідань за його участі в режимі відео конференції. Ухвалою від 29 листопада 2023 року суд запропонував експерту Кікерчуку Р.Л. надати письмові доповнення або роз`яснення висновку експерта. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позов на підставах, викладених в позовні заяві. Просив суд визнати неналежним і недопустимим доказом висновок експерта від 18 липня 2023 року (доопрацьований 06 грудня 2023 року) і не брати його до уваги, з таких підстав: експертом до висновку не було долучено фото транспортного засобу, що ним були використані при проведенні експертизи; у висновку не відображені всі наявні пошкодження транспортного засобу; при складенні висновку не враховано, що частина деталей не підлягає ремонту, а має бути замінена; експерт для розрахунку використав ціни заводів виробників, без врахування вартості відповідних деталей в Україні. Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ України» та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши експертів, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлені судом обставини. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2022 року по справі № 352/951/22, дійсно встановлено факт вчинення ДТП, та визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.13). Як вбачається із постанови 18 червня 2022 року близько 16 год 05 хв водій [PERSON] в с. Угринів по вул. Калуське шосе Угринівської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки Audi A4, реєстраційний № [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем марки Ssang Yong Rexton, реєстраційний № [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Audi A4, реєстраційний № [NUMBER] , була застрахована полісом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с.91). 21 червня 2022 року [PERSON] було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування № 24817 від 21 червня 2022 року (а.с. 14-15). Відповідно до звіту № 19498 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 10 липня 2022 року, вартість збитку заподіяного транспортного засобу Ssang Yong Rexton, реєстраційний № [NUMBER] складає 45761,96 грн (а.с. 37-49). 04\~серпня 2022\~року листом\~№ 0216637 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило [PERSON] про виплату страхового відшкодування шляхом перерахунку коштів у розмірі 39612 грн. 97 коп. (а.с.16). Отримання [PERSON] страхового відшкодування в сумі 39612,97 грн. підтверджується копією платіжного доручення №00080663 від 09 серпня 2022 року (а.с. 36). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-22/8453-АВ від 30 серпня 2022 року, складеного за заявою [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 12 серпня 2022 року становила 100286 грн. (а.с.18-31). Експерт [PERSON] \~в судовому\~засідання повідомив,\~що ним\~був зроблений\~висновок експерта\~№ СЕ-19/109-22/8453-АВ\~від 30\~серпня 2022\~року.\~В ході\~експертного дослідження\~ним були\~використані протокол\~огляду,\~що містив\~зображення пошкоджень\~автомобіля Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] . Деякі деталі та вузли не підлягають ремонту, а мають бути замінені, тому у висновку зазначалася їх вартість. Для розрахунків він використовував бюлетень за лютий 2022 року, що пов`язано з початком бойових дій. Символ « * » вказує на введення даних не автоматично, а вручну. Символ «У» свідчить про вартість деталей за кордоном і її подальшого перерахунку в національну валюту. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи за ухвалою суду у справі №352/1824/22, від 18 липня 2023 року № 386/23-28, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичної зносу автомобіля Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18 червня 2022 року без ПДВ могла складати 45817,12 грн. (а.с. 133-141). Експерт [PERSON] пояснив, що він зробив висновок експерта від 18 липня 2023 року № 386/23-28. Для розрахунків ним використовувався бюлетень за відповідний місяць. Огляд транспортного засобу він не здійснював, але йому були надані електронні фото пошкоджень автомобіля. Для проведення експертизи йому були надані матеріали цивільної справи. Він описував пошкодження лише ті пошкодження автомобіля, що були відображені на фотографіях. Ціна деталей в розрахунках зазначена за даними заводів виробників. Попередній висновок експерта в ході дослідження не вивчав. При ознайомленні з висновком експерта перед судовим засіданням, він помітив, що ним була допущена описка та технічна помилка в розрахунках, тому відповідний висновок експерта підлягає доопрацюванню. Відповідно до доопрацьованого 06 грудня 2023 року висновку експерта від 18 липня 2023 року № 386/23-28, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичної зносу автомобіля Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18 червня 2022 року без ПДВ могла складати 58697,96 грн. (а.с. 231-239). Релевантні норми права. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Висновки суду щодо стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Так, в ході судового розгляду було встановлено, що у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виникло зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у зв`язку із його пошкодженням. Страхова компанія відшкодувала [PERSON] спричинену шкоду в розмірі 39612 грн. 97 коп., але остання не погодилася з таким розміром, тому і звернулася до суду з даним позовом. Визначаючи розмір матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів, суд звертає увагу на таке: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно частини шостої статті 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Частина п`ята вказаної статті передбачає, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Висновок експерта № СЕ-19/109-22/8453-АВ від 30 серпня 2022 року, складений за заявою [PERSON] , не містить відомостей про те, що його підготовлено для подання до суду, а тому такий доказ є не допустимим та не може братися судом до уваги. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц, від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 , від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 та від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18. З вказаних підстав представник ПАТ «СК «ПЗУ» Україна» не погодився із вказаним висновком та за його клопотанням було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Зокрема, у матеріалах справи міститься висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи 18 липня 2023 року № 386/23-28, що був підготовлений на виконаний ухвали суду від 06 лютого 2023 року та доопрацьований експертом 06 грудня 2023 року, в якому зазначено, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичної зносу автомобіля Ssang Yong Rexton реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18 червня 2022 року без ПДВ могла складати 58697,96 грн. (а.с. 231-239) Виконання експертизи проведено судовим експертом Кікерчуком Р.Л., який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта - авто товарознавця за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», внесений до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України (кваліфікаційне свідоцтво № 336-14). Для дослідження експерту [PERSON] були надані матеріали цивільної справи № 352/1824/22, оригінали фотознімків на диску CD-R, в кількості 70 штук (а.с. 142). На думку суду, висновок експерта за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи за ухвалою суду у справі №352/1824/22, від 18 липня 2023 року № 386/23-28, доопрацьований експертом 06 грудня 2023 року, є повним, ясним, обґрунтованим, і таким, що відповідає іншим матеріалам справи та не викликає сумнівів в його правильності. Посилання представник позивача не неповноту та неправильність висновку експерта, не приймається судом. Так, відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Проте, не погоджуючись з висновком експертизи № 386/23-28, позивачем чи її представником відповідних клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи завлено не було. Отже,\~суд при\~визначенні матеріального\~збитку,\~бере до\~уваги саме\~висновок експерта\~від 18\~липня 2023\~року №\~386/23-28, доопрацьований експертом 06 грудня 2023 року. За таких обставин з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] слід стягнути 16854,99 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вказана сума є різницею між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням з франшизою (58697,96 39612,97 2500 = 16854,99). Щодо частини позовних вимог про стягнення франшизи з [PERSON] . Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Полісом №204807873 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» передбачена франшиза в розмірі 2500 грн. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд враховує, що позивач є власником автомобіля «Ssang Yong Rexton», д.н.з. [NUMBER] . У зв`язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП позивач змушена була змінити звичний спосіб життя у зв`язку з його ремонтом. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 10000 гривень є надто завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано такі докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 13 вересня 2022 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Любчиком С.Р. Предмет договору надання професійної правничої допомоги у справі про відшкодування шкоди, завданої ДТП; ордер від 10 жовтня 2022 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанцію № 435661 від 13 вересня 2023 року, про сплату [PERSON] 15000 грн.; акт приймання-передачі виконаних робіт від 28 жовтня 2022 року (а.с. 54-59); додатковий договір про надання правової допомоги від 13 вересня 2023 року (а.с. 197). Відповідно до акту про надання професійної правничої допомоги від 28 жовтня 2022 року, адвокатом Любчиком С.Р. були надані [PERSON] такі види правничої допомоги: консутьтація щодо характеру правовідносин, вивчення нормативної бази, підготовка та відправки адвокатського запиту, виготовлення позовної заяви. Окрім того, представник позивача [PERSON] приймав участь в судових засіданнях. Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами. 01 січня 2023 року від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому представник відповідача просила врахувати критерій розумної необхідності таких витрат та, відповідно їх зменшити. Відтак, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, тривалості судових засідань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що зазначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн є співмірним з наданими стороні справи послугами, що не суперечить принципу розподілу судових витрат. При цьому відповідачами не співмірності витрат не доведено. Враховуючи, часткове задоволення позову, судові витрати між сторонами слід розподілити таким чином: Так, позивач [PERSON] у частині позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» понесла такі судові витрати: 951,51 грн судового збору, 12346,94 грн. на правничу допомогу і 2300 грн. за проведення експертизи, всього: 15598,85 грн. Враховуючи, що позовні вимоги у вказаній частині судом задоволені лише частково в розмірі 28,97 %, з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 4519,57 грн. В частині позовних вимог до [PERSON] , позивач [PERSON] понесла такі судові витрати: 1033,29 грн. зі сплати судового збору, 2653,06 грн. на правничу допомогу, всього 3604,57 грн. Тому, з врахуванням часткового задоволення позову в розмір 60%, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягнення судові витрати в розмірі 2162,74 грн. Окрім того, відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» також були понесені судові витрати на проведення експертизи в сум 8364,30 грн. Відповідно з позивача [PERSON] на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягають стягнення судові витрати пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, в сумі 5941,16 грн. (8364,30 х 71,03 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial