Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

представник-адвокат Сергатюк Ю.О. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом Варковицької сільської ради, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:003:0090, площею 0,2592 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:005:0054, площею 0,8363 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:003:0091, площею 0,25 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:08:003:0095, площею 2,4935 га, житловий будинок з госопдарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . На початку липня 2023 року позивач дізнався про наявність складеного на його ім`я заповіту його бабою [PERSON] . У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця, 09.07.2023 він звернувся до органів ДРАЦС з метою отримання такого. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, спадкоємцем за законом являється відповідач [PERSON] , син померлої, який станом на сьогоднішній день спадщину прийняв, так як на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою. Після звернення позивача до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Хомич О.С., йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту. Про існування заповіту він дізнався від своєї сестри, яка є дочкою відповідача [PERSON] , вже після спливу строку. Інший спадкоємець також не повідомляв позивача про існування заповіту, оскільки сам зацікавлений у прийнятті спадщини за законом. Тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 19 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Сергатюк Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково вказала, що [PERSON] був необізнаний про наявний заповіт, у зв`язку з чим, пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Станом на момент відкриття спадщини діяла постанова Кабінету Міністрів від 28.02.2022, яка передбачала, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Однак, нотаріус відмовив позивачу у прийнятті заяви для прийняття спадщини, тому позивач змушений звернутися до суду. Вважає, що є усі підстави для продовження [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - адвокат Менік В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. [PERSON] померла [INFO] , про що позивач достовірно знав. Із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду [PERSON] звернувся 20.07.2023, через сім місяців з дня відкриття спадщини. Як на підставу позовних вимог представник позивача вказала, що [PERSON] не було відомо про наявність заповіту на його ім`я. Про існування заповіту він дізнався після закінчення встановленого строку від його сестри, однак від кого саме в позовній заяві не вказано. Належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, які перешкоджали зверненню до нотаріальної контори позивачем не надано. Вважає, що ніяких істотних труднощів, пов`язаних із неможливістю подати [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у нього не було. Останній проживає у тому ж населеному пункті, де і проживала спадкодавець та знаходиться спадкове майно. Посилання на повідомлення сестри про наявність заповіту нічим не обґрунтоване. Відповідач по справі [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв у встановленому законом порядку. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, не зрозуміла участь у справі Варковицької сільської ради як відповідача. Крім того, вважає, що позивач мав би звертатися не з даним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а з позовом про оскарження відмови нотаріуса у прийняті заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Таким чином, вважає що у позивача перешкод для подачі заяви до нотаріальної контори після смерті баби [PERSON] в період з 20.12.2022 по 20.06.2023 не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини. Просить у позові відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Варковицької сільської ради в судове засідання також не з`явився, згідно поданої письмової заяви просить розглянути справу без присутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає, проти їх задовлення не заперечує (а.с. 38). Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач та відповідач є жителями громади Варковицької сільської ради. Вона працює старостою Варковицької сільської ради Сатиївського старостинського округу. Вказала, що померла [PERSON] приходила особисто у сільську раду з усіма необхідними документами для складання заповіту. Для встановлення особи нею було надано паспорт, ідентифікаційний код та копію квитанції про сплату мита. Також вказала, що як їй відомо, заповітів було декілька. Вона посвідчувала один заповіт, дати точно не пам`ятає, це було 2021 року. На скільки вона знає, у всіх заповітах воля [PERSON] щодо спадкового майна була різною. Про наявність заповітів сільська рада спадкоємців не оповіщує, такого обов`язку у них немає. При посвідченні заповіту свідок діяла на підставі рішенням виконавчого комітету сільської ради та керувалася ЗУ «Про нотаріат» та ЗУ «Про місцеве самоврядування», в рамках чинного законодавства. Також пояснила, що у померлої з її сином [PERSON] були конфлікти і представники сільської ради з дільничним неодноразово приїжджали до неї додому, і вона висловлювала своє незадоволення тим, що її доглядають не належним чином, казала, що син зловживає алкогольними напоями. Навіть хотіла, щоб до неї поселили когось із внутрішньо-переміщених осіб, щоб її доглядали і вона перепише на них частину спадщини. Підтвердила, що на момент складання заповіту він відповідав волевиявленню [PERSON] , вона його перечитувала і власноручно підписала. Суд, заслухавши доводи, викладені представником позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також доводи та заперечення викладені представником відповідача, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:003:0090, площею 0,2592 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:005:0054, площею 0,8363 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:01:003:0091, площею 0,25 га, земельна ділянка кадастровий номер 5621687000:08:003:0095, площею 2,4935 га, житловий будинок з госопдарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.10-13). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11 липня 2023 року ()а.с.9). А відтак, 20.12.2022, відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина спадкодавця [PERSON] , строк прийняття якої, відповідно до ст. 1270 ЦК України, закінчився 20.06.2023. Згідно заповіту від 07 квітня 2021 року, посвідченого старостою Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області Джус Л.Й. та зареєстрованого в реєстрі за №2-6, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє рухоме і не рухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] позивачу у справі (а.с.14). Згідно довідки №251 від 10.07.2023, виданої Варковицькою сільською радою, останнім місцем проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті є [ADDRESS] . На час відкриття спадщини з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] син, [PERSON] невістка та [PERSON] онук (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син, відповідач у справі [PERSON] , як спадкоємець першої чарги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 133). Разом з тим, на спадкове майно зазначеного спадкодавця, відповідно до ст. 1233 ЦК України, претендує [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не подав заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся лише у липня 2023 році, що вбачається із дослідженої у судовому засіданні копіїх спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 130-143). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Хомич О.С. №188/01-16 від 11 липня 2023 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки ним був пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини визначений ЦПК України. (а.с.16). За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України\~№ 565/1145/17. Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Також, як визначив в постанові від 15.04.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 591/1271/18), необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] , позивач [PERSON] зазначив, що пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту, складеного на його ім`я, про його існування дізнався після закінчення строку на подачу заяви про прийняття спадщини від дочки відповідача кусика В.Й. У пункті 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, слід виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом роз`яснень п.24 ПВСУ №7 суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, а відтак Вврковицька сільська рада не може вважатись належним відповідачем у даній справі. Належним відповідачем у справі є визначений в позові спадкоємець [PERSON] . За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). В судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, вказані позивачем, які визнані судом поважними, непереборними та об`єктивними, через існування яких [PERSON] не мав можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Разом з\~тим,\~суд критично\~ставиться до\~доводів представника\~відповідача [PERSON] \~-\~адвоката Меніка\~В.В.,\~що оскільки\~на момент\~відкриття спадщини\~діяла Постанова\~КМУ від\~28.02.2022\~№164,\~позивач повинен\~був звернутися\~до суду\~не з\~даним позовом,\~а з\~позовом про\~оскарження відмови\~нотаріуса у\~прийнятті заяви\~про прийняття\~спадщини. Дійсно, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з\~тим,\~25.01.2023\~Верховний Суд\~у справі\~№ 676/47/21\~зробив такий\~висновок.\~Так,\~основним актом\~цивільного законодавства\~України є\~Цивільний кодекс\~України.\~Актами цивільного\~законодавства є\~також інші\~закони України,\~які приймаються\~відповідно до\~Конституції України\~та цього\~Кодексу (далі\~-\~закон).\~Якщо суб`єкт\~права законодавчої\~ініціативи подав\~до Верховної\~Ради України\~проект закону,\~який регулює\~цивільні відносини\~інакше,\~ніж цей\~Кодекс,\~він зобов`язаний\~одночасно подати\~проект закону\~про внесення\~змін до\~Цивільного кодексу\~України.\~Поданий законопроект\~розглядається Верховною\~Радою України\~одночасно з\~відповідним проектом\~закону про\~внесення змін\~до Цивільного\~кодексу України\~(ч.2\~ст.\~4\~ЦК України). Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Оскільки зазначені зміни не були внесені у профільний закон, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Відтак, в даному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту і він має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім того, суд вбачає необгрунтованими доводи представника відповідача щодо неуповноваженості старости [PERSON] на посвідчення вказаного заповіту, що має виснувати його недійсним, так як у рішенні виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 30.12.2020 № 7 наявні інші закони України, на підставі яких вирішено уповноважити останню на такі дії, яких не існує. Суд вбачає у такому рішенні виконавчого комітету Варковицької сільської ради від 30.12.2020 № 7 у вступній частині саме описки при написанні назв законів України, при цьому у резолютиваній частині такі закони написані коректно, що не тягне за собою неуповноваженість на вчинення старостою [PERSON] нотаріальних дій та недійсність посвідчених нею заповітів. Також суд враховує ту обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняттям спадщини та подачею зави про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини лише 1 місяць. Таким чином,\~враховуючи викладені\~обставини, беручи\~до уваги,\~що пропуск\~позивачем строку\~для прийняття\~спадщини був\~пов`язаний\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для нього\~на вчинення\~цієї дії,\~оскільки останній\~не знав\~про наявність\~заповіту,\~складеного на\~його ім`я,\~що є\~суттєвою підставою, позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини звернуті до [PERSON] підлягають задоволенню, а зазначені позовні вимоги [PERSON] до Варковицької сільської ради як неналежного відповідача, звернуті безпідставно, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити. З огляду на перебування головуючого судді Панчука М.В. на навчанні у НШСУ з 04.12.2023 по 08.12.2023, повне судове рішення виготовлено 11.12.2023, в перший робочий день. На підставі ст.ст.1222, 1223, 1233, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: partial