Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 49\~692,05 грн., за виконавчим написом нотаріуса. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з позивача за виконавчим написом нотаріуса було стягнуто приватним виконавцем на користь відповідача 51\~464,48 грн. Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області №745/541/23 від 05.09.2023 року виконавчий напис нотаріуса № 14438 від 17.05.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Приватним виконавцем закінчено виконавче провадження. Отже, отримані кошти підлягають поверненню позивачу. Представник відповідача надав до суду заперечення, згідно якого заперечує щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх непідтвердженими та суттєво завищеними. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області № 745/541/23 від 05.09.2023 року (а.с 11-13), визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною № 14438 від 17.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» коштів в розмірі 51464,48 грн. З листа приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. №106343 від 13.10.2023 року (а.с. 10) вбачається, що на виконанні в приватного виконавця Палігіна О.П. перебувало виконавче провадження № 66393978, яке відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 14438 від 17.05.2021 року. Виконавче провадження закінчено згідно п.5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження. В рамках зазначеного виконавчого провадження з [PERSON] було примусово стягнуто на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» кошти у розмірі 59\~263,11 грн., з яких стягнуто: 49\~692,05 грн. перераховано ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» як погашення боргу за виконавчим документом; 5\~669,2 грн. перераховано на користь приватного виконавця Палігіна О.П. (4\~969,2 грн. - основна винагорода виконавця та 700 грн. - витрати виконавчого провадження); 3\~901,86 грн. надмірно стягнуті кошти. Згідно ст. 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судовий акт про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту прийняття такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правові позиція, викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису були відсутні, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти, як безпідставно набуті, в розмірі 49 692,05 грн. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~ у разі задоволення позову - на відповідача;\~ у разі відмови в позові - на позивача;\~ у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі\~1 073,6 грн., який стягуються з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про не співмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн., який є завищеним. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 2 000 грн.

Outcome: approved