Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

10.05.2023 р. до суду надійшов вказаний позов. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] [INFO] [PERSON] , звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини після покійної [PERSON] та отримала відмову в зв`язку з пропуском строку. Також позивач зазначила, [INFO] , помер її дід - [PERSON] , спадкоємцем першої черги відносно майна померлого був його син - [PERSON] , [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиця першої черги. Постановою державного нотаріуса 12 Київської державної нотаріальної контори від 04.12.2019р. [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в зв`язку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини. Як зазначила позивачка вона вважала та була переконана, що після смерті [PERSON] , її син [PERSON] , а в подальшому її батько [PERSON] оформлювали спадщину після смерті [PERSON] . Посилаючись на те, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори із поважних причин, просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою від 11.05.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та витребувано у державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (адреса робочого місця: 03148, м. Київ, вул. Г.Юри, 9); - належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . - належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . - належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . - належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 24.05.2023 р. до суду надійшли витребувані докази у справі (а.с. 11, 45-108). Ухвалою від 05.07.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не відомі, представник позивача 07.12.2023 року подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не відомі, клопотань про відкладень не надходило. Відзив на позов не подано. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, клопотань про відкладень не надходило. Письмових пояснень на позов не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] (а.с. 21). Після її смерті відкрилась спадщина, де, серед іншого, квартира [ADDRESS] є спадковим майном (а.с.74). Як вбачається з свідоцтва про право власності, квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в рівних долях (а.с. 74). Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , яка за життя склала заповіт на належну їй частку квартири на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47,48). Як вбачається з копії спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом не було видано нікому (а.с. 45-66). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 69). З заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулась його дружина [PERSON] (а.с. 68). 19.12.2008 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] (а.с. 78). Таким чином встановлено, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] є [PERSON] 04.12.2019 р. позивач [PERSON] подала до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відносно майна померлої [PERSON] (а.с. 97). 04.12.2019 р. [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що позивачем було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] (, яка померла [INFO] (а.с. 108). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таку позицію висловив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13.03.2020 р. у постанові у справі № 314/2550/17. За обставин встановлених під час розгляду справи суд приходить до висновку, що позивач не довів жодним належним та допустимим доказом наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Верховний Суд у Постанові від 17.02.2022 року у справі N 953/15603/20 зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, а посилання позивача на те, що вона вважала та була переконана, що після смерті [PERSON] , її син [PERSON] , а в подальшому її батько [PERSON] оформлювали спадщину після смерті [PERSON] не визнається судом поважною причиною для поновлення пропущеного строку. Аналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини (більше 10 років) позивачем не є поважними. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed