Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з опалення та гарячого водопостачання, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості у розмірі 51683,91 грн, а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі. Внаслідок відмови відповідачів від виконання обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг за ними утворилась заборгованість за період з 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 51683 гривень 91 копійок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якій вказала, що квартира за вищевказаною адресою належить [PERSON] , вона мешкає та зареєстрована в ній разом зі своєю дочкою [PERSON] , яка має статус інваліда дитинства, тому до стягнення заборгованості не має ніякого відношення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив. \~До суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] , який вважає, що відповідачі оплату за надані послуги з опалення та гарячої води сплачували не регулярно та у меншому розмірі ніж нараховувалось. Сплачуючи частково за опалення та гарячу воду, перебіг позовної давності був перерваний відповідачем.\~Крім того, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширення короновірусної хвороби COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії цього карантину. Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії такого карантину, період заборгованості з 12 березня 2017 року по 30 червня 2023 року не входить у строки позовної давності. \~Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . В даному приміщенні зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 08.02.2023 року. Як вбачається зі змісту відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, у зв`язку з неповною та несвоєчасно оплатою таких послуг за відповідачами утворилась заборгованість за період\~ \~з 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 51683 гривень 91 копійок. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від 21\~липня\~2005\~року\~№\~630 (що діяли на час виникнення спірних правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.1\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п.п. 1, 5 ч.2 ст.7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. \~Відповідно до ч.1 ст.9\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст.\~19\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~20\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від 21\~липня\~2005\~року\~за\~№630 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. З наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, вбачається, що за відповідачами утворилась заборгованість за період з\~ 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 51683 гривень 91 копійок. Відповідачі під час судового розгляду не довели неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до ст.ст. 525, 526\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд встановив, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду до квартири відповідачів, останні від вказаних послуг у встановленому законом порядку не відключилися, є споживачами та отримують вказані послуги, однак не виконують зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим має заборгованість за період з 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 51683 гривень 91 копійок, плата за опалення та гарячу воду нараховувалася відповідачам правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачем не надано. \~У відповідності до положень ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст.82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ Згідно до пункту 4 частини 2статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. \~\~Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення прозову про стягнення з відповідачів суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з\~ 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 51683 гривень 91 копійок. Як свідчать матеріали справи, датою звернення Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» із даним позовом є 21 березня 2023 року, а період нарахування заборгованості становить період з 01 грудня 2018 року по 31 січня 2022 року. Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від 11\~березня\~2020\~року\~№\~211\~«Про\~запобігання\~поширенню на\~території\~України\~гострої респіраторної\~хвороби\~COVID-19,\~спричиненої\~коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України\~№\~530-ІХ\~від\~17\~березня\~2020\~року\~«Про\~внесення змін\~до\~деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих\~на\~запобігання виникненню\~і\~поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України\~від\~30\~березня\~2020\~року\~№\~540-IX\~«Про\~внесення\~змін до\~деяких\~законодавчих\~актів України,\~спрямованих\~на\~забезпечення додаткових\~соціальних\~та\~економічних гарантій\~у\~зв`язку\~з\~поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення» ЦК\~України у редакції Закону України\~від\~30\~березня\~2020\~року\~№\~540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). \~\~Відтак,\~з огляду\~на приписи\~ст.ст.\~256,\~257\~ЦК України,\~на встановлений\~Кабінетом Міністрів\~України карантин\~з 12\~березня 2020\~року,\~на набрання\~чинності Законом\~України від\~30\~березня 2020\~року №\~540-ІХ\~щодо продовження\~строків позовної\~давності на\~час дії\~карантину\~02\~квітня 2020\~року,\~пункт 12\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України, а\~також на\~встановлені судом\~обставини,\~а саме,\~дату звернення\~Комунального підприємства\~«Харківські теплові\~мережі» із\~даною позовною\~заявою 21 березня 2023\~року та\~період нарахування\~останнім заборгованості,\~що становить\~з 01\~грудня 2018\~року по\~31\~січня 2022\~року,\~трирічний строк\~позовної давності\~щодо вимог\~у даній\~справі позивачем\~не пропущений. \~ Згідно платіжного доручення №3332 від 28.02.2023 року, позивачем підчас пред`явлення позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2684 гривень. \~\~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved