Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

10 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою у них народилася дитина, шлюб між ними розірвано, відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, за рішенням суду місце проживання сина визначено з позивачем, у 2022 році відповідачку позбавили батьківських прав стосовно [PERSON] , у добровільному порядку відповідачка відмовляється від сплати аліментів, тому позивач вважає за доцільне визначити аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. 14 вересня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання сторін суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кузьміна О.І. відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя № 89 від 26 вересня 2023 року було достроково закінчено відрядження судді Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміної О.І. до Суворовського районного суду міста Одеси з 10 жовтня 2023 року. При повторному автоматизованому розподілі суддю Середу І.В. визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України, яка своєю ухвалою від 12 жовтня 2023 року прийняла справу до свого провадження. Представник позивача адвокат Бороган В.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка зазначила, що вона згодна забезпечувати дитину, однак стягнення аліментів просила проводити з дня ухвалення рішення. Вона завжди допомогала дитині, не заперечувала проти проживання сина з батьком та на його прохання також погодилася на позбавлення її батьківських прав. Позивач проживає за кордоном і не повідомив її, що звернувся до суду з позовом, а так як на її рахунок надходять грошові кошти компаніїї як для проведення різних заходів так і її заробітна плата, яка складає 28000 грн., то це може вплинути на визначення її доходу. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідачку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 лютого 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 77, складений Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. За час шлюбу [INFO] у подружжя народився син- [PERSON] , актовий запис про народження № 722, складений Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, батьками якого вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 27 вересня 2016 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка 09 грудня 2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». 27 квітня 2021 року Суворовський районний суд м. Одеси своїм рішення визначив постійне місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду від 15 вересня 2022 року у справі № 523/4792/22 [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] . В теперішній час неповнолітній син [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні, відповідачка матеріальну допомогу на його утримання у добровільному порядку не надає. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що вона працює, є суб`єктом підприємницької діяльності, розмірі її заробітної плати складає 28000 грн., тому вона не заперечує проти стягнення із її зарплати аліментів на утримання сина у розмірі частини. При цьому вона зазначила, що крім зарплати на її банківський рахунок надходять кошти від підприємницької діяльності, які вона просить не враховувати при обчисленні аліментів. Відповідно до ст.12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із\~основних прав\~дитини є\~право на\~утримання,\~яке кореспондується\~з конституційним\~обов`язком\~батьків утримувати\~дітей до\~їх повноліття\~та знайшло\~своє закріплення\~у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Нормою ч.1 та 2 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідачка працездатна, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, погодилася на визначений позивачем розмір аліментів. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідачка отримує доходи, суд дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно забезпечать права та інтереси дитини та не порушать права та інтереси матері, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 10 липня 2023 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved