Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

29 березня 2023 року, згідно поштового конверту, представник позивача адвокат Кулініч К.В. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить: - встановити юридичний факт постійного спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 1 вересня 2012 року по 9 листопада 2017 року однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу; - визнати земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 7425586000:01:000:0807, що розташована в селі Радянська Слобода, Радянськослобідської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 7425586000:01:000:0807, що розташована в селі Радянська Слобода, Радянськослобідської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області за [PERSON] ; - визнати житловий будинок за адресою [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] за [PERSON] ; - визнати автомобіль марки BMW x6, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] компенсацію 1/2 частини фартості автомобіля марки BMW x6, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] на користь [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживала з [PERSON] разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 вересня 2012 року і по 09 листопада 2017 року. В період спільного проживання сторін 14 травня 2013 року було придбано земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 7425586000:01:000:0807, що розташована в с. Радянська Слобода Чернігівського району Чернігівської області. 14 травня 2015 року було зареєстровано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , власником якого є відповідач. За 3-4 місяці до офіційного шлюбу було придбано автомобіль марки BMW, моделі Х6 2008 року випуску. 11 червня 2016 року [PERSON] склав заповіт, за яким позивачку призначав своїм спадкоємцем. Зазначений факт свідчить про близькі стосунки сторін. 9 листопада 2017 року сторони уклали шлюбний договір. 10 листопада 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] від шлюбу народився син [PERSON] . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/627/22 від 29 липня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Враховучи народження дитини з невеликою різницею в часі після укладення шлюбу, а саме чотири місяці, можна зробити висновок про тісний особистий зв?язок між сторонами до укладення шлюбу. Встановлення факту проживання однією сім?єю необхідне позивачці для розірвання шлюбного договору. Позивачка вважає спірне майно відповідно до ст.74 СК України спільною сумісною власністю подружжя, котре підлягає поділу. Ухвалою судді від 31 березня 2023 року позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у ст. 177 ЦПК України. 19 квітня 2023 року та 20 квітня 2023 року, представник позивача адвокат Кулініч К.В. усунула недоліки. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 19 червня 2023 року від представника відповідача адвоката Якуби Г.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона простить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , обґрунтовуючи його тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які зазначені як підстави позову, а саме - не доведено, що сторони проживали однією сім?єю в періоди, визначені позивачем в позовній заяві, майно, яке позивач просить визнати об?єктом спільної сумісної власності подружжя, є особистою приватною власністю [PERSON] , а підписанням шлюбного договору, який укладений у встановленому законом порядку, позивач підтвердила, що вказане майно є особистою власністю відповідача. 6 липня 2023 року від представника позивачки адвоката Кулініч К.В. надійшла відповідь на відзив, де викладені заперечення щодо доводів відзиву, представник позивачки просить задовольнити в повному обсязі позовну заяву. 28 серпня 2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 10 листопада 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що 10 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис за № 2324. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . До реєстрації шлюбу згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2013 року [PERSON] придбав земельну ділянку, загальною площею 0,10 гектара, кадастровий номер 7425586000:01:000:0807, що розташована в селі Радянська Слобода Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, цілове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На зазначеній земельній ділянці відповідачем побудовано житловий будинок (адреса: [ADDRESS] ), котрий належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 14 травня 2015 року. Крім того, відповідачу належав автомобіль марки BMW x6, номерний знак [NUMBER] , котрий він придбав до шлюбу з позивачкою 29 липня 2017 року. Даний автомобіль був проданий відповідачем під час шлюбу 16 липня 2021 року. Згідно копії заповіту від 26 серпня 2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М., [PERSON] на випадок своєї смерті призначив спадкоємцями всього його майна, яке на день його смерті виявиться йому належним, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право, в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/627/22 від 29 липня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Окремим видом договірного регулювання сімейних відносин подружжя є шлюбний договір. У статтях 92-103 СК України визначені вимоги до форми, змісту, строку дії та умов шлюбного договору, підстав його розірвання чи визнання недійсним. Відповідно до частини першої статті 93 СК України шлюбний договір регулює майнові відносини між подружжям, визначає їхні майнові права та обов`язки. Норма статті 97 СК України надає подружжю право визначати у шлюбному договорі правовий режим майна, набутого до чи під час шлюбу, та не містить заборон або будь-яких обмежень цього права. Шлюбним договором від 9 листопада 2017 року сторонами врегульовано майнові відносини між подружжям, а саме, що спірне майно у цій справі є особистою власністю [PERSON] . З копії шлюбного договору від 9 листопада 2017 року нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М., вбачається що на момент укладання цього договору [PERSON] на праві особистої власності належать: житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] ; земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер 7425586000:01:000:0807, що розташована у селі Трисвятська Слобода (колишня назва Радянська Слобода), Чернігівського району Чернігівської області; автомобіль марки BMW, моделі Х6, реєстраційний номер [NUMBER] (п.1.5. договору). У пункті 1.2. шлюбного договору сторони зазначили, що вони домовилися зберегти особисту власність кожного з подружжя на майно, що придбано до реєстрації шлюбу. Пунктом 3.3. шлюбного договору передбачено, що у разі розірвання шлюбу майно, яке належало сторонам до реєстрації шлюбу, то майно, набуте у шлюбі кожним із них в особисту приватну власність, до складу майна, яке підлягає розподілу, не входить. Ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, має місце визначення факту обов`язкового спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин подружжя. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, необхідно встановити саме факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, як вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. У справі №522/25049/16-ц Верховний Суд зазначив, що для визначення осіб як таких, котрі перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК суд повинен установити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Перебування чоловіка та жінки у фактичних шлюбних відносинах має доводитися не тільки фактом спільного відпочинку, а в першу чергу доведенням факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Верховний Суд відзначив, що факт спільного відпочинку, присутність сторін разом на святах, пересилання одне одному коштів на рахунки самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити проте, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, властиві подружжю (постанова ВС від 28.08.2019 у справі №588/350/15-ц). У постанові від 11.02.2021 (справа №158/431/19) ВС зробив висновок, що для вирішення майнового спору суд повинен установити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю можуть бути: показання свідків; ділове та особисте листування; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; витяги з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання як рухомого, так і нерухомого майна (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, довідки житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства. Аналогічного правового висновку дійшов ВС і в постанові від 12.12.2019 (справа №466/3769/16, вказавши, що спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка рідний брат позивачки [PERSON] пояснив, що він познайомився із відповідачем приблизно у 2012 році. До цього часу він з сестрою та її дитиною мешкали з матір`ю. Сестра переїхала мешкати до відповідача у 2012 році, відповідач винаймав квартиру, де він був один раз у них у гостях. З 2004 року сестра працювала у школі в с.Радянська Слобода, звільнилася у минулому році. У цьому ж селі, на даний час це с.Трисвятська Слобода, позивачка з відповідачем будували будинок і приблизно у 2013-2014 роках переїхали туди жити. Разом з тим, допитаний у судовому засіданні за клопотанням представника позивачки як свідок [PERSON] , ктрий мешкає в с.Трисвятська Слобода Чернігівського району неподалік відповідача, суду повідомив, що позивачку він знає, бо вона була класним керівником у його сина у Радянськослобідській ЗОШ. Поки будувався спірний будинок, він бачив лише відповідача. Коли будинок був побудований, відповідач почав мешкати в будинку та здійснював ремонтні роботи. При цьому, він не бачив позивачки щоб вона мешкала в будинку, чи здійснювала ремотні роботи. Позивачка переїхала до будинку приблизно за рік до народження їх спільної з відповідачем дитини. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніх й достовірних доказів на підтвердження факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків за період з 01.09.2012 року по 09.11.2017 року позивачкою суду не надано. Надані позивачкою копії фотознімків із зображенням сторін з дітьми не містять дати знімку. Крім того, відповідач у судовому засіданні зазначав, що починаючи з 2012 року вони з позивачкою зустрічалися і вона приходила неодноразово до нього у гості спочатку у готельний номер, який він винаймав, а згодом у будинок, що він будував. Щодо того, що донька позивачки навчалася у Трисвятськослобідському ліцеї з 2014 року, то даний факт також не стведжує про проживання позивачки в цей період в с.Трисвятська Слобода, оскільки, як встановлено із матеріалів справи та з показань свідка [PERSON] , позивачка працювала в ліцеї ще з 2004 року, але мешкала у м.Чернігові. Той факт, що відповідач у 2016 році склав заповіт, згідно якого після своєї смерті заповідав своє майно позивачці, сам по собі не свідчить про постійне проживання сторін до шлюбу. Надані позивачкою копії видаткових накладних та квитанції на купівлю будівельних матеріалів свідчать лише про те, що будівельні матеріали придбавалися відповідачем, оскільки в більшості з них проставлено його прізвище як покупця та отримувача. Враховуючи те, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджено факту проживання однією сім`єю [PERSON] та позивачки як чоловіка та жінки без шлюбу в період, який зазначається у позові, а правовідносини сторін та правовий режим спірного майна урегульований ними в шлюбному договорі,у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed