Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 28.09.2023 Виконком Тернівської районної у місті ради звернувся в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, у зв`язку із невиконанням нею батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що відповідач, [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] відсутні, за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] , відповідач не проживає, місце знаходження невідоме. [INFO] [PERSON] народила дівчинку в КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР, про що свідчить медичне свідоцтво про народження №2057 від 02.03.2022, однак реєстрація народження дитини здійснення не була. [INFO] малолітню дитину, [INFO] , громадянином [PERSON] було доставлено до приймального відділення КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР, у важкому стані. [PERSON] повідомив, що він є біологічним батьком дитини, повернувшись у відпустку з армії застав дитину у вкрай важкому стані, виснажену, мляву, оскільки не отримувала належного харчування. Однак з вересня 2022 відповідач або інші родичі малолітню [PERSON] , [INFO] , за час її перебування в педіатричному відділенні лікарні, не відвідували, життям і здоров`ям не цікавилися, а за станом здоров`я дівчинка потребувала негайної госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру м. Дніпра, позивачем були вжиті заходи щодо реєстрації народження дитини та актування факту залишення її в лікувальній установі з подальшим наданням їй соціально-правового статусу, та в подальшому була направлена на лікування. В період з 30.09.2022 по 04.04.2023 малолітня [PERSON] перебувала в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР та в подальшому її знову було переведено до КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР, і за цей час відповідач жодного разу не з`явилася до служби у справах дітей чи до лікарні, з метою з`ясування долі дитини, отримання інформації щодо її самопочуття і вирішення питання повернення на виховання в родину. У зв`язку з чим, 08.05.2023 [PERSON] познайомилася з малолітньою [PERSON] і встановила з нею контакт з метою подальшого влаштування в свою родину на виховання на правах підопічного та виявила бажання встановити опіку над дівчинкою щоб дбати про неї, забезпечити її повноцінний розвиток і утримання. Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить закрити підготовче провадження, призначити до судового розгляду по суті та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поштових повідомлень, а.с. 43-44, а також за допомогою оголошень про виклик відповідача, які були опубліковані на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 35, 40, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить задовольнити позов та проводити розгляд справи за її відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10-00 год. 03.11.2023, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 10-00 год. 06.12.2023. На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 06.12.2023 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 2057 від 02.03.2022 виданого лікарем [PERSON] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.09.2022, у відомостях про батьків зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] та витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження № 00037005213 від 28.09.2022, в якому вказано, що відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8. 9, 10). Зідно акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я № 3364 від 28.09.2022, 28.09.2022 о 09-00 год. в педіатричному відділенні виявлена покинута дитина [PERSON] , [INFO] , дитина поступила до закладу 05.09.2022, доставив громадянин [PERSON] , в відомостях про батьків вказано : мати - [PERSON] , одинока мати, незаміжня (а.с. 12). 28.09.2022 п. 1 рішення № 296 виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради вирішив клопотати перед Тернівським ВДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про державну реєстрацію народження покинутої дитини жіночої статі відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13). 19.10.2022 п. 1 рішення № 326 виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради вирішив надати малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування ( а.с. 14). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2291 КП «КПТД» ДОР [PERSON] в період з 30.09.2022 по 04.04.2023 перебувала в медичній установі та переведена на амбулаторне лікування (а.с. 15). Рішенням від 10.05.2023 № 137 виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради вирішено встановити опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном [PERSON] (а.с. 16) та згідно акту про передачу дитини у сім`ю опікуна від 12.05.2023, [PERSON] [INFO] передано опікуну [PERSON] (а.с. 17). Згідно актів обстеження умов проживання від 20.09.2022, 26.09.2022, за останньою відомою адресою мешкання [PERSON] , [ADDRESS] , двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів останню не знають, за даною адресою така особа не мешкає (а. с. 20, 21). Як видно з письмового пояснення опікуна [PERSON] , мати дитини [PERSON] матеріально доньку не утримує, допомоги не надає, питання щодо повернення дитини не ставить, життям та здоров`ям доньки не цікавиться (а.с. 18). Відповідно до відповіді від 27.09.2023 № 4022 КНП «Криворізької міської лікарні № 16» КМР, за час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , з 05.09.2022 по 30.09.2022 та з 04.04.2023 по 12.05.2023 її долею ні усно, ні письмово ніхто не цікавився та не відвідував (а.с. 22), та відповідно до відповіді від 27.09.2023 № 09/2396-23 КП «КПД» ДОР, дитина [PERSON] , отримувала лікування з 30.09.2022 по 04.04.2023, та за вказаний період матір жодного разу дитину не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась, батьківську турботу та піклування не проявляла (а.с. 23). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Судом встановлено, що [PERSON] не забрала малолітню [PERSON] , [INFO] з закладу охорони здоров`я, що підтверджується відповідями від 27.09.2023 № 4022 КНП «Криворізької міської лікарні № 16» КМР та від 27.09.2023 № 09/2396-23 КП «КПД» ДОР, згідно яких, за час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , з 05.09.2022 по 30.09.2022 та з 04.04.2023 по 12.05.2023 її долею ні усно, ні письмово ніхто не цікавився та не відвідував, крім того в період з 30.09.2022 по 04.04.2023 дитина отримувала лікування, однак матір жодного разу дитину не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась, батьківську турботу та піклування не проявляла (а.с. 22, 23). Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] , будучи матір`ю малолітньої дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не забрала її із закладу охорони здоров`я, не цікавиться життям дитини, матеріально не забезпечує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує всім необхідним, не робить ніяких дій, які б могли допомогти налагодити взаємовідносини з донькою, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, тому суд вважає за необхідне, виходячи з найкращих інтересів дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі положення ч.3 ст. 166 СК України, відповідно до якого при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд вважає доцільним вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ст. 181 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Оскільки [PERSON] не виконує у відношенні своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому є необхідність у стягненні з неї аліментів. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідача та бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання її дитини аліменти у розмірі 1/4 частини її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру, те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 5368 грн. (із розрахунку 2684 грн.+2684 грн.). На підставі викладеного, ст. ст.150, 164 СК України,

Outcome: approved