Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянської міської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [INFO] його дружини [PERSON] . В обґрунтування позову зазначачив, що після смерті його дружини [PERSON] відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] . Спадщину позивач прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою, однак одержати свідоцтво про право на спадщину вона не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Підставою для відмови у видачі наведеного свідоцтва стало те, що право власності на вище вказаний будинок було зареєстровано Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі). В зв`язку з цим [PERSON] просив визнати за ним право власності на спадкове майно в судовому порядку. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено спрву до судвого розляду. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача Смілянської міської ради Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява в якій вказано, що міська рада просить суд провести розгляд справи у відсутність їх представника та відповідно до норм чинного законодавства. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2022 року [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 22 липня 1963 року позивач [PERSON] та [PERSON] були подружжям. 24 квітня 1997 року було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за умовами якого [PERSON] продала а [PERSON] купила вказаний будинок. Наведений договір зареєстрований за №1-358/97 Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»). Оскільки, сторони договору купівлі- продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації, тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірний будинок та правомірно володіла ним. Постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області від 05 жовтня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, відповідно до статті 47 цього Кодексу. За змістом статей 128,153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956 XII ( в редакції чинній на момент укладання спірного правочину) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року (з наступними змінами) за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved