Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.07.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2023р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.08.2023р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№15). Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 13.10.2016р. у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під актовим записом №915. Ще до реєстрації шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вважав, що родина розпалася остаточно, причиною назвав різні погляди на сімейне життя та конфлікти. В судове засідання 12.12.2023р. сторони (їх представники) не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені у відповідності до норм ЦПК України та можливостей суду станом на 2023р. по інформуванню сторін, які зареєстровані на тимчасово окупованих територіях. Позивач в заяві до суду від 06.12.2023р. просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, уточнив період остаточного припинення шлюбних відносин (а.с. № 39). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 10.10.2023р., 15.11.2023р., 06.12.2023р. та 12.12.2023р., неодноразово не з`являлася, про дати та час розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання sms-повідомлень, які не були доставлені з технічних причин та шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 20, 27, 28, 36, 38, 43, 44). Повідомити відповідачку рекомендованим листом з повідомленням у суду була відсутня можливість через те, що остання зареєстрована у м. Маріуполі Донецької області (а.с. № 14), а з цим містом тимчасово відсутній поштовий зв`язок (а.с. № 17). Отже, відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про дати розгляду справи, втім, про причини неявки суд не сповістила, не подала відзив на позовну заяву. Таким чином, суд розглянув справу в судовому засіданні 12.12.2023р. за відсутності обох сторін (представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення у справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме, позивач ні по тексту позовної заяви, ні по тексту заяви до суду від 06.12.2023р. не надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє\~\~прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.10.2016р. у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під актовим записом №915 (а.с. №9). У сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] (а.с № 10). Сторони припинили шлюбні відносини, зі слів позивача, з жовтня 2021р., шлюбні відносини не склалися через різні погляди на сімейне життя та конфлікти. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів позивача, з жовтня 2021р. (отже, більше двох років назад), з того часу не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка заперечень стосовно позову не висловила, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з жовтня 2021р., зі слів позивача, відповідно до даних, які містить позовна заява та заява позивача від 06.12.2023р. (а.с. № 5, 39), оскільки відповідачка своїх заперечень проти позову суду не направила, а також не повідомила суду іншого періоду припинення шлюбних стосунків. Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища відповідачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки суду не відома її думка щодо цього питання. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що по тексту позову позивач зазначив, що судові витрати по справі він покладає на себе, судовий збір з відповідачки на користь позивача не стягується. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved