Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа: Приваний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва О.О. Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2022 позов [PERSON] задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №81593 від 02.06.2021 р., щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», суми заборгованості у розмірі 56 666 грн. 30 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь [PERSON] судовий збір за подачу позову у розмірі 992 грн., 40 коп., судовий збір про забезпечення позову у розмірі 496 грн. 20 коп. Представник [PERSON] 09 січня 2023 року звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача на користь останнього витрат на правову допомогу в розмірі 24 000,00 грн. Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення подав клопотання про поновлення процесуальних строків на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа: Приваний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва О.О.Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В адрес суду надійшло заперечення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, з якою просить суд відмовити у поновлені процесуальних строків для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу посилаючись на те, що сума зазначених витрат на професійну правничу допомогу не мають розумний розмір та співмірність витрат на правову допомогу за складністю справи. 06.02.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва заява представника про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа: Приваний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва О.О. Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишена без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 06.02.2023 та ухвалити додаткове рішення. Постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2023 скасовано. Положеннями ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, оскільки заочне рішення було оприлюднено в ЄДРСР 02.01.2023 р., а заява про ухвалення додаткового рішення з відповіднии доказами подано 09.01.2023 р. (станній день подачі заяви 07.01.2023 р. - субота) , суд вважає за можливе відповідно ло положень ст. 127 ЦПК Укрваїни поновити представнику позивача у строк для подачі такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Як свідчать матеріали справи, 09 серпня 2022 року між позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро "Томін та партнери" укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/17570/22. Відповідно до Розділу 3 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, вартість однієї робочої години адвоката становить 2 000 грн. Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа: Приваний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва О.О. Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню становить 20 000 грн. 00 коп. Як вже зазначалось 09 січня 2023 року через канцелярію суду подана заява про долучення доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Так представник [PERSON] долучила до заяви договір №0908-12 від 09.08.2022, акт надання послуг №1 від 09.01.2023 за Договором №0908-12 від 09.08.2022, рахунок-фактури №1 від 09.01.2023 які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару у розмірі 24 000 грн. 00 коп. Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. Зважаючи на викладене, беручи до уваги заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] таких витрат у розмірі 24 000 грн. 00 грн.

Outcome: approved