Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] 18 жовтня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 16 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] .. Шлюб сторони зареєстрували в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №832 (свідоцтво серії [NUMBER] від 16 вересня 2006 року). Від даного шлюбу подружжя має двох спільних дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний момент у подружжя не має. Позивач зазначає, що з серпня 2023 року спільне життя між нею та відповідачем не складалось, між ними постійно виникали сварки, вони перестали розуміти один одного та на подальше не бажають зберігати шлюб, саме тому наразі мешкають окремо. Спроби жити разом знову ні до чого не призвели, сторони так і не порозумілися. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 вересня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №832 (свідоцтво серії [NUMBER] від 16 вересня 2006 року). Від даного шлюбу подружжя має двох спільних дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний момент у подружжя не має. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя між подружжям не склалося, з серпня 2023 року між ними почали виникати постійні сварки та непорозуміння. У подружжя відсутня довіра один до одного, взаєморозуміння. Спроби знову проживати разом ні до чого не призвели, отже, в подальшому зберегти шлюб немає сенсу. Шлюб існує лише формально, примирення між подружжям неможливе. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище позивача залишити « [PERSON] » на прохання позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved