Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування вимог вказує, що їй було відмовлено у перерахунку пенсії, по причині невідповідності зазначення її анкетних даних в дипломі про вищу освіту (в стаж не зараховано період навчання). Можливості виправити допущені помилки у позасудовому порядку на даний час немає, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до цих документів. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд встановити факт належності їй диплому, що виданий на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою судді від 24.11.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. До початку судового засідання від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу. З матеріалів справи вбачається, що заявниці відмовлено в перерахунку пенсії за віком по причині розбіжності в написанні її імені в дипломі про освіту з даними в паспорті (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.06.2020 року (видано повторно), [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 1983 року зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно довідки №1113-69 від 30.01.2023 року [PERSON] ( [PERSON] ) дійсно навчалась у Київському інституті народного господарства ім. Д.С. Коротченка (зараз КНЕУ імені Вадима Гетьмана) на денній формі навчання за спеціальністю «Планування промисловості» з 01.09.1980 року по 30.06.1984 року. [PERSON] ( [PERSON] ) здобула кваліфікацію економіста та отримала диплом спеціаліста серії [NUMBER] , р№ [NUMBER] від 30.06.1984 року (а.с.15). З копії диплому серії [NUMBER] від 30.06.1984 року вбачається, що зазначений диплом видано на ім`я « [PERSON] » (« [PERSON] » російською) (а.с. 7). Згідно даних трудової книжки серії [NUMBER] , її власником є « [PERSON] » (вказано мовою оригіналу, російською; першочергове зазначення імені « [PERSON] » закреслено з виправленням на « [PERSON] ») (а.с.16-19). Пенсійне посвідчення особи видано на ім`я « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 12.07.2002 року, а також картки фізичної особи- платника податків від 15.08.2002 року анкетні дані заявниці вказано як « [PERSON] » (а.с.9-10). Вказана невідповідність в зазначенні реквізитів імені особи, перешкоджають заявниці реалізувати пенсійні права. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З матеріалів справи вбачається, що виправлення розбіжності написання імені заявниці у документах в позасудовому порядку не виявляється можливим, зважаючи на відсутність механізму внесення таких змін. На переконання суду, наявність розбіжності в написанні анкетних даних заявниці у документах виникла внаслідок перекладу її імені з російської на українську мову. Досліджені судом докази вказують на належність розглядуваного диплому [PERSON] . Наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє заявника можливості реалізації пенсійних прав, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~та

Outcome: approved