Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся\~\~до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 26 вересня 1997 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку з дворовими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] з [PERSON] , яка мешкала на той час за адресою [ADDRESS] . Зазначений договір був укладений на Універсальній Товарній Біржі «Віконт-Т», реєстраційний №734, посвідчений підписами продавця, покупця, заступником директора Універсальної Товарної Біржі «Віконт-Т», та скріплений печаткою біржі. Вказаний договір був зареєстрований в Баштанському Бюро технічної інвентаризації 04.11.1997 р. Будинок був придбаний за 9367 (дев`ять тисяч триста шістдесят сім) гривень. Вказану суму [PERSON] передала продавцю, а вона, в свою чергу, передала їй ключі від будинку, після чого [PERSON] вступила у його фактичне володіння та почала проживати в ньому і використовувати на власний розсуд. Після укладення правочину купівлі-продажі, договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на час його укладення цього не вимагалось відповідно до норм Закону України «Про товарну біржу» (ч.2 ст.15 Закону). Зараз у [PERSON] виникла потреба в продажу вказаного будинку, але вона не може реалізувати своє право, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на товарній біржі, на сьогоднішній день, не є документом який підтверджує її право власності на вказане майно. [PERSON] намагалася знайти відповідача з метою нотаріально посвідчити раніше укладений ними договір купівлі-продажу будинку, належним чином зареєструвати своє право власності на нього, але відповідач одразу після продажу будинку виїхала з нього, і знайти її не має змоги, зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. За таких обставин позивач просив суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника та підтримання позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням). Відзив від нього не надходив. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі продажу №734 з реєстраційним написом; копію технічного паспорту на будинок ), суд вважає вимоги представника позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 26 вересня 1997 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , згідно умов якого позивач [PERSON] придбала даний будинок у власність. Договір купівлі-продажу було укладено на Універсальній Товарній\~Біржі «Віконт-Т» у простій письмовій формі та зареєстрований за №734. Умови договору сторонами було виконано повністю - покупцем було сплачено відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідачем в свою чергу було передано вказаний будинок, 04.11.1997 року право власності позивача на вказаний будинок було зареєстроване в Баштанському БТІ в реєстраційній книзі №2 за реєстровим номером 92. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 26.09.1997 року, тобто під час дії\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року\~статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої\~статті 47 ЦК УРСР\~та\~пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року№3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»\~якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сукупність встановлених судом обставин свідчать, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, відбулося повне виконання договору. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням наявності об`єктивної причини неможливості на теперішній час нотаріального посвідчення вищевказаної угоди, на думку суду, свідчить в даному конкретному випадку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. З урахуванням обставини справи суд вважає необхідним судові витрати покласти на позивача. На підставі ст.ст.\~47;\~227 ЦК УРСР\~та

Outcome: approved