Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього та стягнення аліментів на його утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є його матір`ю. Коли йому виповнилось 7 років мати припинила опікуватися ним та займатися його вихованням. [PERSON] та вихованням займався його батько. [INFO] його батько помер і з того часу він проживає та перебуває під опікою і на утриманні його бабусі [PERSON] . 01.05.2023 року орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно нього, оскільки вона не бере участі в його вихованні, навчанні та розвитку, не здійснює догляд за ним, зловживає алкогольними напоями. Він є студентом ІІ курсу коледжу денного відділення Олександрійського політехнічного фахового коледжу І рівня акредитації. Відповідач його навчанням не цікавиться, навчальний заклад жодного разу не відвідувала, постійний контроль за навчанням здійснює бабуся. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що на позовних вимогах наполягає, в зв`язку з визнанням позову відповідачем просив розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю[PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки Олександрійського політехнічного фахового коледжу м. Олександрії Кіровоградської області [PERSON] є студентом коледжу ІІ курсу денного відділення Олександрійського політехнічного фахового коледжу, дата закінченням навчання 30.06.2025 року. Згідно характеристики [PERSON] добросовісно та сумлінно готується до семінарських занять, багато часу приділяє самостійній роботі, підвищує освітній рівень шляхом самопідготовки, користується авторитетом серед студентів та викладачів. Рішенням виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №70 від 02.05.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги сину не надає, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідачі без поважних причин свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що сприятиме захисту інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також за клопотанням позивача звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 гривень.

Outcome: approved