Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Meta Platforms, Inc (до 28 жовтня 2021 року Facebook, Inc.) американська корпорація конгломерату соціальних мереж, місто Менло-Парк, штат Каліфорнія, США, власник [PERSON] , про захист ділової репутації, стягнення компенсації за спричинення моральної шкоди. В обгрунтування позову вказує, що Позивач є фізичною особою-підприємцем, який керує належною йому ветеринарною клінікою «СМЕРТВЕТ», де на посаді ветеринарного лікаря працює [PERSON] . Позивач вказує, що 24.03.2022 та 13.04.2022 року відповідачка [PERSON] поширила через мережу Internet на веб-сайті Instagram, який належить [INFO] на сайті Smartvet od відомості щодо лікаря клініки «СМАРТВЕТ» [PERSON] недостовірну інформацію. Позивач вважає, що подібні публікації принижують професійну репутацію ветеринарної клініки «СМАРТВЕТ», де працює [PERSON] , оскільки внаслідок їх зменшується число відвідувачів, і, відповідно, зменшується прибуток її володільця, тобто позивача за позовом. Таким чином позивач вважає, що йому цими діями спричинена також і моральна шкода, оскільки ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір спричиненої йому вищевказаними публікаціями моральної шкоди позивач визначає у сумі 30000,00 грн. 16.08.2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про поєднання справ до одного провадження. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року до суду надійшла заява про відкриття провадження. 29.08.2022 року від позивача до суду надійшло клопотання про поєднання справ до одного провадження. 14.09.2022 року від позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи електронного доказу. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.03.2023 року від позивача до суду надійшла заява про витребування доказів. 05.04.2023 року від позивача до суду надійшла заява про залучення та витребування доказів. Ухвалою суду від 05.04.2023 року вирішено клопотання про витребування доказів задовольнити. 27.06.2023 року від позивача до суду надійшла заява про залучення доказів. 27.06.2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.04.2023 року вирішено клопотання про витребування доказів задовольнити. 24.08.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 24.10.2023 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. У судове засідання призначене на 24 жовтня 2023 року з`явились представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач під час судового засідання попросила час для ознайомлення з заявою про зменшення позовних вимог. Розгляд справи було відкладено на 06.12.2023 року. 04.12.2023 року від позивача до суду було надано письмові пояснення до позову. У судове засідання призначене на 06.12.2023 року з`явився представник позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Під час судового рішення відповідач зазначила, що не заперечує щодо прийняття заяви про зменшення позовних вимог. Вказала, що такий текст в публікації дійсно був опублікований нею в соцмережі Інстаграм, але зазначила, що не вважає публікації порушенням честі та гідності, вважає що це публікації були на емоціях, працює волонтером, в клініку позивача зверталась неодноразово, виник конфлікт з лікарем [PERSON] . Вказала, що це висловлювання було на емоціях, оціночне судження. Представник позивача зазначила, що висловлювання відповідача в адресу лікаря [PERSON] наносить шкоду репутації клініки взагалі. Заслухавши думки сторін, дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] має диплом магістром за спеціальністю «Ветеринарна медицина» за кваліфікацією «Лікар ветеринарної медицини», що підтверджується дипломом магістра [NUMBER] від 04.01.2021 Харківської державної зооветеринарної академії. [PERSON] працює на посаді лікаря ветеринарної медицини з 04.01.2021 в фізичної особи-підприємця [PERSON] (вид діяльності ветеринарна практика). 24.03.2022 та 13.04.2022 в соцмережі Instagram на сторінці smartvet_od користувачем animalslover_lileor опубліковано таку інформацію (російською мовою): «недоразумение по имени [PERSON] не выдержала своего позорного подлого решения», «причины которого имеют личностный характер», «недоразумение по имени [PERSON] превышает свои полномочия в общении, не соблюдает субординации и такта, за что была поставлена на своё место», «низкий интеллектуальный уровень», «вымещение неудовлетворённости в жизни на посетителях - это диагноз», «почему психически неустойчивые люди лечат животных?», «в клинике [INFO] [PERSON] ), которая вымещает своё зло и жизненную неудовлетворённость на бездомных животных», «это недоразумение по имени [PERSON] », « [INFO] », «недоврач по имени [PERSON] , клиника [PERSON] », «Эта особа манипулирует кураторами и угрожает. Война не изменит болящих душевно», «Как реагировать на мнение биомассы, у которой отсутствует уровень эрудиции субординации и вообще всякого мышления?! Особенно, когда это недоразумение лечит животных и постоянно гадит, пользуясь служебным положением», «недоврач, яка своїм мікромозгом не може зрозуміти, що вона шкодить тваринам», «Особа сидящая в клинике, погрязшая в своей злобе и собственной неудовлетворенности,… исполняющая обязанности врача в Смартвет», «... [PERSON] не компетентна, ...пользуясь служебным положением вымещает зло и жизненную неудовлетворённость на посетителях клиники и тем более на животных». Відповідач під час судового засідання підтвердила факт опублікування нею вказаної інформації, однак зазначила, що вказана інформація є оціночним судженням. Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32\~Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до статті 34\~Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, доведення до хоча б однієї особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З матеріалів справи вбачається, що поширення інформації яка є предметом розгляду відбулося шляхом розміщення допису у соціальній мережі. Вказана дія з розміщення інформації у соціальній мережі має на меті доведення інформації до певного кола читачів. Враховуючи, що у статтях прокоментованих відповідачем йдеться мова про Клініку «СмартВет», що є комерційною назвою ФОП [PERSON] , не виникає жодного сумніву, що частина коментарів відповідача стосуються саме позивача. Слід зазначити, що відповідачем факт не спростовується. У законодавстві робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена, й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (статті 47-1 Закону України «Про інформацію»). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частиною 1 статті 200\~ЦК України передбачено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно частини 2 статті 47-1 Закону України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277\~ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За приписами ст.\~30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Питання про визначення ствердження як факту або оціночного судження знаходиться у сфері свободи розсуду національного суду. Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу на необхідність розмежування твердження про факти та оціночні судження, підкреслюючи, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (справа «Лінгенс проти Австрії», рішення від 08 липня 1986 року, п.46). Розвиваючи ці положення у справі «Ліндон, Очаковські-Лоран та Жулі проти Франції», Європейський суд з прав людини нагадав, що для того, щоб оцінити виправданість оспорюваного висловлювання, необхідно провести різницю між твердженнями про факти і оціночні судження. У той час як реальність фактів може бути продемонстрована, правдивість оціночних суджень не може бути предметом доведення. Вимогу довести правдивість оціночного судження неможливо виконати, це порушує саме право на вільне вираження думки, яке є найважливішим елементом права, гарантованого ст.10 Конвенції. Класифікація висловлювання як твердження про факт або оціночного судження являє собою питання, яке перш за все знаходиться в рамках свободи розсуду національних органів влади, зокрема національних судів. Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, воно повинно бути підтримано достатньою фактичною підставою, за відсутності якої воно буде визнано таким, що виходить за належні рамки (справа «Ліндон, Очаковські та Жулі проти Франції», рішення від 22 жовтня 2007 року, п.55). Аналізуючи зазначені норми права, роз`яснення Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище обставини справи, що мають для правильного вирішення спору, наявні у справі докази, надані сторонами у справі, суд встановив, що висловлювання «недоразумение по имени [PERSON] не выдержала своего позорного подлого решения», «причины которого имеют личностный характер», «недоразумение по имени [PERSON] превышает свои полномочия в общении, не соблюдает субординации и такта, за что была поставлена на своё место», «низкий интеллектуальный уровень», «вымещение неудовлетворённости в жизни на посетителях - это диагноз», «это недоразумение по имени [PERSON] », « [INFO] », «Эта особа манипулирует кураторами и угрожает. Война не изменит болящих душевно» за своєю суттю є оціночними судженнями, та не стосуються напряму відповідача як фізичної особи підприємця, ділова репутація якого зазнає шкоди. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Що стосується висловів : 1. «Почему психически неустойчивые люди лечат животных?»; 2. «в клинике Смартвет работает злая женщина (Наталья), которая вымещает своё зло и жизненную неудовлетворённость на бездомных животных»; 3. «недоврач по имени Наталья, клиника СМАРТВЕТ»; 4. «Как реагировать на мнение биомассы, у которой отсутствует Уровень эрудиции субординации и вооще всякого мышления?! Особенно, когда это недоразумение лечит животных и постоянно гадит, пользуясь служебным положением»; 5. «недроврач, яка своїм мікромозгом не може зрозуміти, що вона шкодить тваринам; 6. «Особа, сидящая в клинике, погрязшая в своей злобе и собственной неудовлетворённости, исполняющая обязанности врача в Смартвет»; 7. «Наталья не компетентна, … пользуясь служебным положением вымещает зло и жизненную неудовлетворённость на посетителях клиники и тем более на животных». Суд зазначає, що вказані вислови на думку суду безумовно принижують професійну репутацію ветеринарної клініки «СМАРТВЕТ», де працює [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що це висловлювання\~за своїми\~стилістичними ознаками\~не може\~вважатись оціночним\~судженням,\~а є\~повідомленням про\~факти,\~які можуть\~бути перевірені\~на предмет\~їх достовірності. Стосовно стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що позивачем не надано доказів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. Однак на думку суду, оскільки внаслідок розміщення відповідачем недостовірної інформації яка принижує професійну репутацію ветеринарної клініки «СМАРТВЕТ», де працює [PERSON] , суд вбачає очевидним, що вказані дії призводять до зменшення числа відвідувачів, і, відповідно, зменшення прибутку її володільця, тобто позивача за позовом. Таким чином, суд

Outcome: partial