Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому вказала, що з 12 жовтня 2002 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . 14 жовтня 2013 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області справа № 541/2665/13-ц. Спільний із відповідачем син залишився проживати з нею. Відповідно до рішення Миргородського міського суду Полтавської області відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На теперішній час син досяг повноліття та поступив на перший курс денної форми навчання до Державного біотехнологічного університету на факультет енергетики, робототехніки та комп`ютерної технології. Зазначене навчання сина є платним. Оскільки син навчається на стаціонарі у вищому навчальному закладі, ніякого джерела доходів не має, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого сина [PERSON] , який навчається та потребує матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, шо за таких обставин, беручи до уваги те, що відповідач офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, останній в змозі сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Державному біотехнологічному університеті на першому курсі денної форми навчання факультету енергетики, робототехніки та комп`ютерних технологій в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Ухвалою суду від 13.10.2023 р. провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а. с. 28). Відповідач [PERSON] , сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав (а.с. 31, 32, 33, 34). Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.09.2003 року (а.с. 9). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, на теперішній час він є студентом 1 курсу СВО «Бакалавр» (скорочений термін навчання) факультету енергетики, робототехніки та комп`ютерних технологій Державного біотехнологічного університету, денної форми навчання, період навчання: 01 вересня 2023 року 01 липня 2026 року (довідка №2634 від 04.09.2023р. а.с. 16). Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч. 1 ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи надані суду докази на підтвердження обставин, вказаних позивачкою, та з урахуванням того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, тому суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на утримання повнолітнього сина на період його навчання, а саме: до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved