Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «ОБОЛОНЬ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Київська міська рада, в якому просять зобов`язати ТОВ «МЖК «Оболонь» за власний рахунок знести самочинний об`єкт будівництва - мийку для автомобілів, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507, площею 0,9132 га, за адресою: по [ADDRESS] . Позов обґрунтовують тим, що будівля мийки є самочинним будівництвом у зв`язку з тим, що здійснюється на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, з істотними порушеннями будівельних норм і правил та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Також будівництво авто мийки здійснюється на відстані менше ніж 50 метрів до дитячого дошкільного закладу, який розташований на першому поверсі житлового будинку [ADDRESS] у вищенаведеному житловому комплексі, що суперечить санітарним та екологічним нормам. На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 23.07.2021 року матеріали даного позову передані для розгляду судді Рибалці Ю.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.08.2021 року ТОВ «МЖК «Оболонь» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач посилається на те, що будівництво мийки не є самочинним будівництвом, оскільки: -будівельні роботи здійснюються на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт від 06.10.2015р. № IУ 115152790877 від 06.10.2015 р., з урахуванням змін, внесених до нього від 27.01.2021р. № 40-30/2701-69 (Експертний звіт (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » (коригування ХІІ, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва) № 3-156-20/ЕП/КО від 23.10.2020); -будівництво мийки здійснюється в складі проекту «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] », на підставі проектної документації, на яку було отримано позитивний висновок експертизи ТОВ «Українська будівельна експертиза» №3-156-20-ЕП/КО від 23.10.2020р. щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » (коригування ХІІ, ХVI черг будівництва, XVIIІ черга будівництва); -будівництво здійснюється на земельній ділянці, яка передана в користування ТОВ «МЖК «ОБОЛОНЬ» згідно з рішенням Київради № 817/2227 від 18.11.2004 р., укладеним Договором оренди земельної ділянки, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.04.2005 №85-6-00198, Договором про укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк від 31.08.2020р. та яка виділена для будівництва, експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу, який включає в себе і мийку, в складі проекту «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] », XVIIІ черга будівництва. -будівництво мийки здійснюється у відповідності до чинного законодавства, державних будівельних норм, санітарних правил, екологічної та пожежної безпеки, тощо. 07.09.2021 року представником позивачів адвокатом Грицаєнко О.П. подано відповідь на відзив. 20.09.2021 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні Позивача: Київської міської ради С.І. Кубівим подані пояснення у справі, в яких просить винести рішення суду згідно чинного законодавства. 23.09.2021 року ТОВ «МЖК «Оболонь» подано заперечення на відповідь на відзив позивача. Ухвалою суду від 23.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Грицаєнко О.П. про призначення судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 06.12.2021 року та 28.12.2021 року до суду надійшли клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Олександра Хіхловського про надання додаткових матеріалів та уточнення першого питання поставленого на вирішення експертам, а також лист КНДІСЕ про необхідність усунення невідповідності виду експертизи першому питанню поставленому експертам, що включає необхідність з`ясування дотримання вимог цільового використання земельної ділянки. Просили погодити проведення комплексної експертизи із залученням експерта з питань землеустрою. Ухвалою суду від 11.01.2022 року провадження у справі поновлено для розгляду клопотання експерта КНДІСЕ Олександра Хіхловського про надання додаткових матеріалів, уточнення питання експертизи та її виду, яке задоволено, уточнено вид призначеної ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2021 у справі № 758/10187/21 судової експертизи та дозволено проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, у строк понад 90 календарних днів, з поставленими на розгляд експертів питаннями, згідно з переліком питань визначеним ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2021 у справі № 758/10187/21, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів необхідних для проведення експертизи. 01.07.2022 року до суду надійшло клопотання експерта КНДІСЕ Юрія Бікуса від 23.06.2022 року про надання роз`яснень та додаткових відомостей і матеріалів необхідних для проведення дослідження, а саме, щодо уточнення питання № 1 призначеної ухвалою суду від 23.09.2021 судової експертизи та надання додаткових матеріалів. Ухвалою суду від 05.08.2022 року клопотання експерта КНДІСЕ Юрія Бікуса про надання роз`яснень та додаткових відомостей і матеріалів необхідних для проведення дослідження по цивільній справі № 758/10187/21 задоволено, уточнено питання № 1 призначеної ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.09.2021 у справі № 758/10187/21 судової експертизи, направлено експерту витребувані ним та надані відповідачем документи для проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою. Ухвалою суду від 19.07.2023 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з надходженням висновку експертів та відсутністю обставин, які слугували причиною для зупинення провадження у справі. 07.08.2023 року ТОВ «МЖК «Оболонь» подано пояснення у справі з урахуванням висновку експертів. 25.09.2023 року представником позивачів адвокатом Грицаєнко О.П. подано клопотання про призначення повторної судової експертизи. 24.10.2023 року надійшла заява представника позивача - адвоката Грицаєнко О.П., згідно якої заявлено відвід судовим експертам Хіхловському Олександру Вячеславовичу, Бікусу Юрію Федоровичу. 31.10.2023 року ТОВ «МЖК «Оболонь» подано заперечення на заяву про відвід судових експертів та заперечення на клопотання про призначення повторної судової експертизи. Протокольною ухвалою суду від 09.11.2023 року залишено без задоволення клопотання представника позивача - адвоката Грицаєнко О.П., про призначення повторної судової експертизи. Ухвалою суду від 09.11.2023р. заяву представника позивача - адвоката Грицаєнко О.П., про відвід судовим експертам залишено без задоволення. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва 09.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 29.11.2023р. протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва залишено без розгляду клопотання представника позивача - адвоката Грицаєнко О.П., про встановлення додаткового строку для надання додаткових доказів. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Грицаєнко О.П. та позивач [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити, з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача адвокат Лазько С.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав його не обґрунтованості, просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Судом встановлено, що ТОВ «МЖК Оболонь» виступає замовником будівництва об?єкту «Нове будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] ». Рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 №817/2227 ЗАТ «МЖК ОБОЛОНЬ» було передано в оренду на 15 років земельну ділянку для будівництва, експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу по [ADDRESS] . Згідно пункту 2 Рішення Київської міської ради від 18 листопада 2004 №817/2227 земельну ділянку віднесено до земель запасу житлової та громадської забудови. Договором оренди земельної ділянки від 20.04.2005, зареєстрованим у книзі записів державної реєстрації договорів 29.04.2005 за № 85-6-00198 (далі - Договір оренди), ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «ОБОЛОНЬ» посвідчено право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:179:0143, площею 11,2800 га, з цільовим призначенням - для будівництва, експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу по [ADDRESS] , строком на 15 років. У подальшому укладено Договір про укладення договору оренди на новий строк від 31.08.2020 р., відповідний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., за реєстровим №668, в якому підпункти 2.1., 2.2. пункту 2 Договору оренди викладені у новій редакції, а саме зазначено: цільове призначення земельної ділянки - 02.07 для іншої житлової забудови, категорію земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу. Департаментом містобудування та архітектори виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надані містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по [ADDRESS] від 14.10.2013 № 18254/0/12/009-13, які містять комплекс вимог до проектування і будівництва на земельній ділянці площею 11,2800 га, яка перебуває в оренді ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «ОБОЛОНЬ» на підставі договору оренди земельної ділянки від 29.04.2005 № 85-6-00198, житлового комплексу, у складі житлових будинків та об`єктів соціально-побутової сфери, зокрема, автостоянки. Згідно із відомостями технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, що перебуває в оренді товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК «ОБОЛОНЬ», наданої для будівництва, експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу на Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва, розробленої ТОВ «Геометікс-плюс», та витягу з Державного земельного кадастру від 14.01.2021 № НВ-8001223212021, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507, площею 0,9132 га: розташована за адресою: вул. Тираспольська, 43, у Подільському районі м. Києва, за основним цільовим призначенням належить до категорії земель житлової та громадської забудови (вид цільового призначення - для іншої житлової забудови (код 02.07), сформована шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:179:0143, площею 11,2800 га. Рішенням Київської міської ради №2090/2131 від 08.07.2021р. «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 29 квітня 2005 року №85-6-00198 (зі змінами), укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІЖНИЙ ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «ОБОЛОНЬ», зокрема, внесено зміни до Договору оренди земельної ділянки від 29 квітня 2005р. №85-6-00198 (з урахуванням договору про поновлення від 31 серпня 2020 року №668), укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОЛОДІЖНИЙ ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «ОБОЛОНЬ», визначено об?єктом оренди цього договору, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507 відповідно для будівництва , експлуатації та обслуговування молодіжного житлового комплексу на вулиці Тираспольській, 43 у Подільському районі міста Києва. Судом встановлено, що будівництво здійснюється на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ115152790877 від 06.10.2015 р. об?єкту будівництва «Нове будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва», виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (із змінами). Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт), зокрема, встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до ІV і V категорій складності. Частиною 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Згідно з ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається. Відповідно до ст.7 Закону України «Про архітектурну діяльність» проектна документація на будівництво об`єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами охорони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами. Статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником (ч.1). Експертиза проектів будівництва проводиться в установленому Кабінетом Міністрів України порядку експертними організаціями (ч.2). Проектна документація на будівництво об`єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами (ч.3). Проектом «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва», розробленим у 2013 році, розглянутим ДП «Укрдержбудекспертиза» і рекомендованим до затвердження експертним звітом від 02.10.2014 № 00-2221/1-13/ЦБ, передбачалось будівництво житлового комплексу у складі 14-ти житлових будинків та об`єктів соціально-побутової сфери і технічних споруд, у тому числі підземних та наземних паркінгів, у 17-ть черг будівництва. Відповідно до Наказу № 45 від 16.05.2011р. «Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 червня 2011 р. за № 651/19389 (надалі - Наказ № 45) затверджено Порядок вироблення проектної документації на будівництво об`єктів, ст. 1 якого передбачено, що коригування проектної документації - внесення змін до затвердженого (схваленого) проекту будівництва на підставі завдання на коригування (далі - завдання на проектування). Відповідно до ч. 9, 10 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» завдання на проектування об`єктів будівництва складається і затверджується замовником за погодженням з проектувальником. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень. ТОВ «МЖК «Оболонь» як замовником будівництва житлового комплексу було видано Додаток до Завдання на проектування (коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черги будівництва) від 20.08.2020р. Відповідно до статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. На підставі вихідних даних було розроблено проект «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» (коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва), відповідність чинним нормативно-правовим актам, державним будівельним нормам якого затверджена позитивним висновком ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» № 3-156-20-ЕП/КО від 23.10.2020р. щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» (коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва), в якому зазначено, що за результатами розгляду проектної документації на будівництво встановлено, що зазначену документацію розроблено згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог щодо міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки, санітарного й епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної безпеки, техногенної безпеки. Проектом «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва (Коригування XII, XVI, XVIII)», розробленим у 2020 році ТОВ «МЖК ОБОЛОНЬПРОЕКТ» і рекомендованим до затвердження експертним звітом від 23.10.2020 № 3-156-20-ЕП/КО, по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва у складі житлового комплексу заплановано будівництво мийки автомобілів на 6 постів, яка на генеральному плані будівництва позначена під № 23. Наказом №8 від 26.10.2020 року затверджено проектну документацію «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» (Коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черги будівництва). Згідно з ч. 7 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), а також у разі коригування проектної документації замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. У разі якщо коригування проектної документації може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), у повідомленні зазначається про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється. Відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до ув`язку із зазначеним корегуванням проектної документації до Дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ115152790877 від 06.10.2015 р. внесено зміни, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ІУ 115152790877-1 від 01.03.2021р. в якому, містяться данні, що коригування проектної документації (номер висновку 3-156-20/ЕП/КО від 23.10.2020р.) прийнято. Судом встановлено, що будівництво мийки автомобілів здійснюється в рамках будівництва всього житлового комплексу з різними об`єктами інфраструктури відповідно до проектної документації, що пройшла державну експертизу та дозволу на будівництво. Відповідно до ст. 1 Наказу № 45 передбачено, що комплекс (будова ) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, будівництво яких здійснюється за єдиною проектною документацією. Тобто, окрім будівництва житлових будинків в житловому комплексі, проектом передбачається будівництво об`єктів соціальної інфраструктури (садочок, магазин), споруди, стоянки для автомобілів, паркінг, мийка та інші об`єкти у відповідності до завдання на проектування та будівельних норм. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Частинами 2, 3 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів. Містобудівна документація розробляється на паперових і електронних носіях на оновленій картографічній основі в цифровій формі як набори профільних геопросторових даних у державній геодезичній системі координат УСК-2000 і єдиній системі класифікації та кодування об`єктів будівництва для формування баз даних містобудівного кадастру. Статтею 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 року № 548 (далі - КВЦПЗ), розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій». Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого урядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів. КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види нового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, системними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 14.01.2021 №НВ-8001223212021 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507 на якій здійснюється XVIII черга будівництва - будівництво мийки на 6 постів (позначена під № 23 на Генеральному плані), площею 0,9132 га: розташована за адресою: [ADDRESS] , за основним цільовим призначенням належить до категорії земель житлової та громадської забудови (вид цільового призначення - для іншої житлової забудови (код 02.07). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Статтею 39 ЗК України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Отже, земельні ділянки віднесені за основним цільовим призначенням до категорії земель житлової та громадської забудови можуть використовуватися для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів житлової нерухомості, у тому числі житлових комплексів та об`єктів нежитлової нерухомості, зокрема, автомобільних стоянок (паркінгів) та гаражів. Додатком Б ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів", затверджені наказом Мінбуду України від 07.02.2007 № 44 (далі - ДБН В.2.3-15:2007) встановлено, що: Автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів. Гараж - будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних. Паркінг (англ. parking Пунктом 4.1 ДБН В.2.3-15:2007 визначено, що рівень автомобілізації, загальна потреба в місцях постійного та тимчасового зберігання автомобілів, вимоги до їхнього розміщення в цілому по населеному пункту і окремим його функціональним зонам, а також біля житлових і громадських будинків і споруд, промислових та комунально- складських об`єктів, відстані від автостоянок і гаражів до оточуючих їх об`єктів приймаються згідно ДБН 360, Правил забудови цього населеного пункту, Санітарного законодавства та інших діючих нормативних документів. Відповідно до п. 4.8 ДБН В.2.3-15:2007 залежно від кількості місць зберігання розрізняють автостоянки і гаражі малої (до 50 машино-місць), середньої (від 50 до 300 машино-місць) та великої (більше 300 машино-місць) місткості. П.5.1 ДБН В.2.3-15:2007 визначено, що у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости ТО, ТР і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування - оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Відповідно до п. 6.8 ДБН В.2.3-15:2007 у разі необхідності влаштування в складі гаражів (за винятком гаражів відкритого типу і вбудованих у житлові будинки) постів ТО, ТР і миття автомобілів (вони можуть розміщатися також в окремих будівлях, приміщеннях або групах приміщень) їх необхідно відокремлювати від приміщень зберігання автомобілів протипожежними стінами та перекриттями 3-го типу. П. 7.1 ДБН В.2.3-15:2007 визначено, що необхідність влаштування постів миття автомобілів з очисними спорудами та оборотною системою водопостачання визначається завданням на проектування і доцільно на автостоянках і в гаражах для постійного зберігання автомобілів, які мають більше 100 машиномісць, та на автостоянках і в гаражах для короткочасного зберігання з більше ніж 200 машино-місць. Кількість постів миття визначається за умови, що мийкою протягом доби користується близько 10% автомобілів від загальної місткості автостоянки або гаража для постійного зберігання та близько 5% автомобілів від загальної місткості автостоянки або гаража для тимчасового зберігання. При цьому необхідно враховувати пропускну здатність мийних постів (при ручному шланговому митті - 3-4 авт./год, при механізованому -10-12 авт./год) і час повернення автомобілів на автостоянку або в гараж (приблизно через 4 год). Виходячи із наведеного, земельні ділянки, які за основним цільовим призначенням віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови та які передані у власність чи надані у користування для будівництва житлових комплексів, можуть використовуватися для будівництва будівель житлового і громадського призначення, у тому числі для будівництва автостоянок та гаражів (паркінгів), у складі яких можуть бути пости технічного огляду (ТО), пости дрібного технічного ремонту (ТР) та пости миття автомобілів. Водночас, поняття «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням» стосується тих випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення. Cудом встановлено, що фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507, площею 0,9132 га, по [ADDRESS] , в частині XVIII черги будівництва - будівництва мийки на 6 постів (позначена під № 23 на Генеральному плані) відповідає її цільовому призначенню, оскільки, згідно із приписами ст. 20, 38 Земельного кодексу України, ДБН В.2.3-15:2007, земельні ділянки, які за основним цільовим призначенням віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови та які передані/надані для будівництва житлових комплексів, можуть використовуватися для будівництва будівель житлового і громадського призначення, у тому числі для будівництва автостоянок, паркінгів та постів миття автомобілів. Відповідно до п. 8 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - МУО) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Частиною 5 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено вичерпний перелік, який мають містити містобудівні умови та обмеження. Тож, МУО передбачають основні вимоги та обмеження, які ставляться перед замовником і проектувальниками до проектування і будівництва забудови земельної ділянки. Відповідно до ч. 8. ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Таким чином, Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки від 14.10.2013р. №18254/0/12/009-13 діють до завершення будівництва житлового комплексу. Зокрема п. 5 МУО встановлено передбачати комплексну забудову земельної ділянки з забезпеченням будівництва нормативно необхідних, відповідно до містобудівного розрахунку, закладів соціального обслуговування та об`єктів соціальної інфраструктури. Згідно з п. 10 Містобудівних умов та обмежень забудовник зобов`язаний передбачити гостьові стоянки в межах відводу земельної ділянки, п. 11 передбачити місця зберігання автотранспорту за рахунок території, відведеної згідно договору оренди, місця для постійного зберігання автотранспорту мешканців житлового комплексу, паркінг та гостьові автостоянки, розрахункову кількість машино-місць для постійного зберігання автотранспорту визначити відповідно до вимог ДБН 360-92** (зі змінами та доповненнями). Згідно ДБН 360-92** гаражі необхідно передбачити заввишки до 5 наземних поверхів, використовуючи підземний простір. Відповідно, в межах землевідведення запроектовано наземний паркінг відкритого типу поверховістю 4 поверхи, місткістю 298 м/м та автоматизований 9-рівневий підземний паркінг, місткістю 876 м/м. ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» деталізує вимоги до підземних гаражів (паркінгів), є спеціалізованим, його норми поширюються на проектування нових та реконструкцію існуючих автостоянок і гаражів незалежно від форм їх власності та відомчої належності і є обов`язковими для всіх організацій, громадських об`єднань, фізичних осіб. Так, згідно п. 5.1 ДБН В.2.3-15:2007 у складі автостоянок для постійного зберігання автомобілів повинні бути відкриті площадки для стоянки автомобілів, приміщення для чергових і зберігання інвентаря, відповідні елементи інженерного обладнання та благоустрою, а також, за необхідності та технічної можливості, можуть бути - пости ТО, ТР і миття автомобілів, включаючи пункти-пости самообслуговування-оглядові ями (естакади), місця чищення салону автомобіля. Пунктом 6.8 ДБН В.2.3-15:2007 передбачено, що в складі гаражів (паркінгів) дозволяється будівництво постів ТО, ТР і миття автомобілів (вони можуть розміщуватись також в окремих будівлях). Такі автостоянки можуть бути обладнані сонцезахисними навісами, вітрозахисними стінками, декоративним сонцезахисним і шумозахисним озелененням. Отже, можливість будівництва мийки (пости для миття автомобілів) в складі автостоянки (паркінгу) у складі житлового комплексу, як окремої будівлі, передбачено п.6.8. ДБН В.2.3-15:2007. Таким чином, будівництво окремої споруди пункту мийки в складі об?єкту «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва», як складової частини автостоянки (паркінгу), здійснюється, зокрема, на виконання вимоги п.11 МУО щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту, в рамках будівництва житлового комплексу, для забезпечення його потреб та обслуговування паркінгу, який забезпечує мешканців місцями для зберігання авто. Статтею 1 Закону України «Про автомобілі дороги» передбачено, що об`єкти дорожнього сервісу - спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, майданчики для стоянки транспортних засобів, майданчики відпочинку, видові майданчики, автозаправні станції, пункти технічного обслуговування, мотелі, готелі, кемпінги, торговельні пункти (у тому числі малі архітектурні форми), автозаправні комплекси, складські комплекси, пункти медичної та технічно-евакуаційної допомоги, пункти миття транспортних засобів, пункти приймання їжі та питної води, автопавільйони, а також інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху та які розміщуються на землях дорожнього господарства або потребують їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Земельного кодексу України до земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв`язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: а) паралельні об`їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з`їзди; б) майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об`єкти служби дорожнього сервісу; в) будинки (в тому числі жилі) та споруди дорожньої служби з виробничими базами; г) захисні насадження. Будівництво окремої споруди пункту мийки в складі об?єкту «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва», не є окремим об`єктом дорожнього сервісу, не розміщується на землях дорожнього господарства та не потребує їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу. Також суд відзначає, що ст.114 Земельного Кодексу України встановлено, що санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України. Так, п. 1.1, 1.2. ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» встановлено, що Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення. Ці Правила є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав. ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» визначено санітарну класифікацію підприємств, виробництв та споруд і розміри санітарно-захисних зон для них, зокрема для промислових та комунальних підприємств, гаражів та станцій технічного обслуговування тощо. Слід зазначити, що для пунктів миття автомобілів які належать громадянам (авто мийок) розмір санітарно-захисних зон у ДСП 173-96 не регламентовано. У Додатку №4 до ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» визначено санітарно-захисні зони для санітарно-технічних споруд та установок комунального призначення, зокрема визначено, що для санітарно-технічних споруд та установок комунального призначення санітарно-захисні зони слід встановлювати в залежності від їх санітарної класифікації та потужності. До класу IV передбачена санітарно-захисна зона 100 м, що включають: бази районного призначення для збирання утильсировини, механізовані транспортні парки по очищенню міст, сміттєперевантажувальні станції, склади тимчасового зберігання утильсировини без її переробки, підприємства по обслуговуванню автомобілів (вантажні автомобілі, а також автобуси міського транспорту, автогазонаповнювальні компресорні станції. До класу V встановлена санітарно-захисна зона 50 м, що включають: підприємства по обслуговуванню автомобілів (легкові автомобілі, крім тих, що належать громадянам, і автобуси, крім автобусів міського транспорту). Рішеннями проекту «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» (Коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва) передбачено будівництво мийки (пости для миття автомобілів) в складі автостоянки (паркінгу) у складі житлового комплексу, що передбачає використання мийки самообслуговування для миття автомобілів громадян - мешканців житлового комплексу. Отже, мийка (пости для миття автомобілів) в складі автостоянки (паркінгу) у складі житлового комплексу будівництво якої передбачено рішеннями проекту «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» (Коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва) не відноситься до вищевказаних санітарно-технічних споруд та установок комунального призначення, тобто санітарно-захисна зона для неї не визначається. Крім того, судом встановлено, що у складі проекту розроблений розділ «Оцінка впливів на навколишнє середовище» (ОВНС), Додаток 13-20/ОП-ОВНС у якому визначено, що будівництво та експлуатація запроектованого об`єкту не спричинить понаднормативного впливу на стан навколишнього середовища. Судом також встановлено, що проектом будівництва мийки самообслуговування на 6 постів (розділ «Оцінка впливів на навколишнє середовище») передбачені очисні споруди відповідно до будівельних норм. Вміст завислих речовин не перевищує встановлені показники. Для стічних вод від Мийки запроектовано багатоступінчате очищення: -І ступінь - очищення води від тяжких домішок в приямку мийного відділення (піскоуловлювачі); -ІІ ступінь - очищення води від завислих речовин в мулонакопичувачі (3 колодязі); -ІІІ ступінь - додаткове очищення води від нафтопродуктів та завислих речовин в сепараторі СН-З-Ц ООО «КБ- ЕКОПРОЕКТ». Забруднена нафтопродуктами вода буде потрапляти у сепаратор, що забезпечений коалісцентним вкладишем. Завдяки процесу флотації проходить укрупнення нафтовмістких частинок і всплиття їх на поверхню. Нафтопродукти утворюють шар, який накопичується в сепараторі, а вода, очищена до показу забруднень до 0,3 мг/л, подається на повторне використання для мийки автомобілів. На випуску запроектовано колодязь з гільотинно-шиберною засувкою та контрольний колодязь згідно вимог ПАТ «АК «Київводоканал». З послідуючим підключенням очищених стічних вод до колодязя К-9 «Внутрішньоквартальних мереж водопроводу та каналізації, 5 черга», погоджено з ПАТ «АК «Київводоканал». Очищені стічні води від мийки потрапляють в загальну дощову каналізацію. Експертизою проекту відповідно до експертного звіту № 3-156-20-ЕП/КО від 23.10.2020р. щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » (коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва)» встановлено, що у проекті прийняті технічні рішення, регламентовані нормативними актами з охорони праці, що забезпечують безпечну експлуатацію об`єкта. Виконання проекту в цілому, не несе жодної екологічної небезпеки і не може вплинути на здоров`я мешканців. Додатком до експертного звіту № 3-156-20-ЕП/КО від 23.10.2020р. щодо розгляду проектної документації на будівництво за проектом «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » (коригування XII, XVI черг будівництва, XVIII черга будівництва)» визначено, що проектом передбачені заходи, регламентовані нормативними актами щодо забезпечення санітарно - епідеміологічного благополуччя населення. У складі проекту розроблений розділ «Оцінка впливів на навколишнє середовище» (ОВНС), у якому визначено, що будівництво та експлуатація запроектованого об`єкта не спричинить понаднормативного впливу на стан навколишнього середовища. Проектом «Оцінка виливів на навколишнє середовище» (ОВНС) зроблені наступні висновки: п. 5.1. - забудова не впливає на клімат і мікроклімат; п. 5.2. Вплив на повітряне середовище - вплив забруднюючих речовин від викидів забудови на фонові концентрації шкідливих речовин незначні; п.6 вплив на водне середовище - в межах нормативних вимог; п. 7 Вплив об`єкту на навколишнє середовище згідно з проведеним аналізом, впливу на забруднюючих речовин від викидів забудови на фонові концентрації шкідливих речовин практично не буде. Крім того, з наявного в матеріалах справи Акту № 02-995 від 12.08.2021р. позапланової перевірки Державної екологічної інспекції Столичного округу встановлено відсутність порушень вимог природоохоронного законодавства, зокрема, в частині будівництва автомийки. Наведені висновки також підтверджуються висновками експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №33017/21-44/34380/21-41 від 18.07.2023р., за результатами проведення судової експертизи у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, висновками експертів. Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Так, згідно з висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №33017/21-44/34380/21-41 від 18.07.2023р. експерти провівши комплексну судову будівельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою у цивільній справі №758/10187/21 прийшли до наступних висновків: 1.Проектна документація «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» в частині XVIII черги будівництва - будівництва мийки на 6 постів (позначена під № 23 на Генеральному плані): 1) відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва щодо дотримання необхідної відстані до дитячого дошкільного закладу (позначений під № 11 на Генеральному плані); 2) не суперечить містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки для будівництва житлового комплексу на [ADDRESS] від 14.10.2013 № 18254/0/12/009-13; 2.Проектною документацією «Будівництво житлового комплексу по вул. Тираспольській, 43 у Подільському районі м. Києва» передбачається будівництво пункту мийки для автомобілів на 6 постів (позначена під № 23 на Генеральному плані) як окремої будівлі в складі житлового комплексу. 3. виконані будівельні роботи з будівництва мийки на 6 постів, які можливо встановити візуально, відповідають проектній документації «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; відповідність обсягів прихованих робіт проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва підтверджується виконавчою документацією (акти прихованих робіт, акти прийняття та випробування технологічного обладнання тощо); 4. за результатами проведеного візуально-інструментального обстеження та виходячи з аналізу наданої на дослідження виконавчої документації (акти на закриття прихованих робіт, акти приймання обладнання та його випробувань) ступінь будівельної готовності об`єкта будівництво мийки на 6 постів (XVIII черги «Будівництва житлового комплексу по [ADDRESS] ») з урахуванням робіт з монтажу технологічного обладнання складає 100%; 5. фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507, площею 0,9132 га, по [ADDRESS] , в частині в частині XVIII черги будівництва - будівництва мийки на 6 постів (позначена під № 23 на Генеральному плані), відповідає вимогам нормативних актів, оскільки, згідно із приписами ст. 38 Земельного кодексу України, ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», затверджених наказом Мінбуду України від 07.02.2007 № 44, ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення», затверджених наказом Мінрегіону від 28.09.2018 № 260, земельні ділянки, які за основним цільовим призначенням віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови та які передані/надані для будівництва житлових комплексів, можуть використовуватися, як для будівництва будівель житлового так і будівель громадського призначення, у складі житлового комплексу, в тому числі для будівництва автостоянок та постів миття автомобілів. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Аналіз наведеної норми дозволяє виділити наступні ознаки самочинного будівництва: об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та наявні в них докази, висновок експертів, приходить до переконання, що будівництво мийки для автомобілів, яке здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «ОБОЛОНЬ» в складі об?єкту «Будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] » на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:91:179:0507, площею 0,9132 га за адресою: [ADDRESS] не є самочинним будівництвом та здійснено на земельній ділянці, що відведена для цієї мети та відповідно до чинного законодавства, державних будівельних норм і правил, санітарних правил, екологічної та пожежної безпеки за наявності належного дозволу та належно затвердженого проекту для будівництва. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд погоджується з твердженням сторони відповідача про відсутність та недоведеність правових підстав для визнання будівлі мийки автомобілів самочинним будівництвом та зобов`язання відповідача її знесення за свій рахунок. Крім того, суд вважає недоведеним порушення прав позивачів з боку відповідача. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed