Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г. про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яку обґрунтовано тим, що після смерті бабусі [PERSON] він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 листопада 2021 року, видане приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г., на недоотриману пенсію в розмірі 65\~575,11 грн. Позивачу відомо, що його бабуся не отримувала пенсію з 2014 року, коли розпочались бойові дії, остання через хронічні захворювання та похилий вік не змогла залишити окуповану територію. Розмір пенсії [PERSON] складав 1\~180,00 грн., останній раз пенсію вона отримала в серпні 2014 року, померла вона [INFO] , тобто, пенсію вона не отримувала 74 місяці, тому, якщо помножити на розмір пенсії за місяць, то загальний розмір недоотриманої пенсії має складати 87\~337,02 грн. Проте, свідоцтво про право на спадщину було видано саме на суму, яка була повідомлена нотаріусу відповідачем, в розмірі 65\~575,11 грн. Отримавши свідоцтво про право на спадщину, позивач звернувся до відповідача за виплатою недоотриманої пенсії, та дізнався, що має право на виплату лише в розмірі 48\~109,32 грн., тобто, за три роки з моменту звернення за виплатою. Оскільки позивач як спадкоємець за законом, в установленому законом порядку прийняв спадщину після [PERSON] , то він вважає, що має право не лише на недоотриману пенсію, зазначену в свідоцтві про право на спадщину за законом, в розмірі 65\~575,11 грн., а в загальному розмірі, за період починаючи з 2014 року до моменту смерті його бабусі, в розмірі 87\~337,02 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] в розмірі 87\~337,02 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Єсіпова К.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1240802 від 15 листопада 2023 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 15 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Головне управління не визнає позов [PERSON] та заперечує проти його задоволення. Відповідач зазначає, що [PERSON] отримувала пенсію в управлінні ПФУ в м. Ясинувата Донецької області, яке було внесено до переліку тимчасово непідконтрольних населених пунктів. За даними пенсійної справи, пенсія [PERSON] виплачена по 31 серпня 2014 року. Пенсія за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась. За поновленням виплати пенсії за життя [PERSON] до органів ПФУ не зверталась. При наданні відповіді на запит нотаріуса Толочко А.Г. суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті пенсіонерки відповідно до ст.46 Закону №1058, який склав 65\~575,11 грн. [PERSON] 27 січня 2022 року звернувся до відділу обслуговування громадян №11 Головного управління та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом. За наслідками розгляду наданого пакету документів та наявних матеріалів недоотримана пенсія померлої була розрахована відповідно до вимог ст.46 Закону №1058 за період з 26 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року та склала 48\~109,32 грн. Зазначену суму недоотриманої пенсії [PERSON] обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2023 року. Протягом 2023 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року в розмірі 557,32 грн., у вересні 2023 року 2\~093,00 грн., у жовтні 2023 року 1\~303,00 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] станом на 09 листопада 2023 року складає 44\~156,00 грн. Нарахування пенсії та виплату пенсії [PERSON] було припинено з 01 серпня 2014 року та за життя останньої у встановленому законом порядку не було оскаржено дії компетентного органу ПФУ щодо не нарахування та невиплати пенсії, отже, така пенсія не належала спадкодавцеві та не підлягає виплаті членам сім`ї в порядку, передбаченому ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія. В зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 17 листопада 2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що відповідачем було неправильно надано розрахунок нотаріусу і сума грошових коштів в розмірі 65\~575,11 грн. зазначена у нотаріальному свідоцтві про право на спадщину вказана помилково через те, що відповідач здійснив розрахунок сум недоотриманої пенсії не за весь період, а лише в межах трирічного строку. Позивач в позові прорахував, що оскільки [PERSON] не отримувала пенсію з 01 вересня 2014 року по жовтень 2020 року, то період недоотримання пенсії складає 74 місяці, а враховуючи її останній мінімальний розмір пенсійного забезпечення (1\~180,23 грн.), то сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , що увійшла до спадщини, має бути: 74 х 1\~180,23 = 87\~337,02 грн. В зв`язку з викладеним, позивач вважає доводи відповідача хибними, надуманими та безпідставними та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи: приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г. про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . 30 листопада 2021 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недотриманої пенсії в розмірі 65\~575,11 грн. Згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 лютого 2022 року, відповідно до наданої [PERSON] заяви від 27.01.2022 про отримання недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , розмір недоотриманої пенсії за період з 26.01.2019 по 31.10.2020 складає 48\~109,32 грн. Нараховані кошти за період з 26.01.2019 по 31.10.2020 обліковуються в Головному управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. Згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Донецькій області від 30 червня 2023 року, за даними електронної пенсійної справи [PERSON] пенсія виплачена по 31.08.2014. Пенсія за період з 01.09.2014 по 31.10.2020 [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Толочко А.Г. суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті пенсіонерки відповідно до ст.46 Закону №1058, яка склала 65\~575,11 грн. 27.01.2022 [PERSON] звернувся до відділу обслуговування громадян №11Головного управління та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії в зв`язку зі смертю [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом. Недоотримана пенсія померлої була розрахована відповідно до вимог ст.46 Закону №1058 за період з 26.01.2019 по 31.10.2020 та склала 48\~109,32 грн. Відповідно до повідомлення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23 серпня 2023 року, розмір пенсійної виплати [PERSON] за серпень 2014 року склав 1\~180,23 грн. На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2023 року про витребування доказів відповідачем надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо [PERSON] , з періодом нарахувань з серпня 2014 року по жовтень 2020 року, де зазначено, що з серпня 2014 року по грудень 2018 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась. Сума боргу за недоотриманою пенсією становить 48\~109,32 грн., виплачено 3\~953,32 грн., залишок боргу 44\~156 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію [PERSON] в розмірі 87\~337,02 грн. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Толочко А.Г. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області суму недоотриманої пенсії [PERSON] визначено в розмірі 65\~575,11 грн. з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058, на підставі чого нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану суму. 27 січня 2022 року [PERSON] надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] . Сума недоотриманої пенсії відповідно до ст.46 Закону №1058 була перерахована за три роки до дня звернення за отриманням пенсії за період з 26 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року, яка склала 48\~109,32 грн. Таким чином, при наданні відповіді нотаріусу щодо недоотриманої пенсії [PERSON] відповідачем було зменшено розмір пенсії, обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058. Внаслідок цього нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом саме на недоотриману пенсію в сумі 65\~575,11 грн. Після звернення спадкоємця до відповідача з вимогою виплатити суму недоотриманої пенсії, відповідачем було знов проведено перерахунок недоотриманої пенсії [PERSON] , повторно обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058 з урахуванням моменту звернення спадкоємця з заявою про виплату недоотриманої пенсії та визначено суму недоотриманої пенсії, яка складає 48\~109,32 грн., за період з 26 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року. З визначеного розміру недоотриманої пенсії [PERSON] відповідачем було виплачено позивачу 3\~953,32 грн. Щодо недоотриманої пенсії спадкодавця за свідоцтвом про право на спадщину за законом в розмірі 61\~621,79 грн. (за вирахуванням виплаченої суми в розмірі 3\~953,32 грн.) суд зазначає наступне. Відповідно до статті 328\~Цивільного кодексу\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392\~ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227\~ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227\~ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227\~ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно,\~\~а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» та статті 1227\~ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Отже, позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227\~ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 30 листопада 2021 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 листопада 2021 року, видане приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Толочко А.Г., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 65\~575,11 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю на підставі вказаного свідоцтва є безпідставною. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми недоотриманої пенсії, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що виплату пенсії [PERSON] відповідачем було призупинено з 01 вересня 2014 року, оскільки спадкодавець опинився на непідконтрольній території. Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Посилання відповідача на те, що померла [PERSON] за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було. Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець [PERSON] мала право на нарахування та виплату пенсії за період з 01 вересня 2014 року по момент своєї смерті незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом. Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227\~ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Проте, з наданої відповідачем на ухвалу суду про витребування доказів інформації встановлено, що з вересня 2014 року по грудень 2018 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась, що позбавляє суд можливості стягнути на користь позивача недоотриману пенсію за вказаний період, оскільки не встановлена сума недоотриманої пенсії. Позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування за вказаний період позивачем не заявлялось. За викладених обставин, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії [PERSON] підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію в розмірі 61\~621,79 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1\~073,60 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення недоотриманої пенсії у сумі 61\~621,79 грн. Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення недоотриманої пенсії становить 70,56 % ((61\~621,79 грн. - задоволені вимоги) / (87\~337,02 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 757,11 грн. (1\~073,60 грн. * 70,56%) за вимоги майнового характеру. Позивач також просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правову допомогу. Частиною першою статті 15\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У статті 137\~ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21), Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 161/8104/21-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1240802 від 15 листопада 2023 року, договір про надання послуг консультування та правової допомоги адвоката №27 від 20 червня 2023 року, акт виконаних робіт від 17 жовтня 2023 року та квитанцію від 17 жовтня 2023 року про сплату 3\~500 грн. на підставі договору №27 від 20 червня 2023 року. Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню на суму 3 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial