Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яким просить встановити факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, з [PERSON] , який помер [INFO] , з 2016 року по день його смерті; визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя належне померлому [PERSON] майно, а саме: частину житлового будинку та частину земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по [ADDRESS] , а також частину гаража № [NUMBER] , та визнати за нею право власності на вказаного майна, тобто на частину житлового будинку та частину земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по [ADDRESS] , а також 1/4 частину гаража № [NUMBER] , виключивши їх зі складу спадщини; визнати позивачу такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] як спадкоємець першої черги за законом, яка на час смерті проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. Свої вимоги мотивує тим, що у 2016 році позивач, будучи вдовою з 2009 року, познайомилась з [PERSON] , який здійснював підприємницьку діяльність на ринку Червонограда, та шлюб якого було розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2016 року (набрало законної сили 12.06.2016 року). З 2016 року вони почали спілкуватись, та невдовзі почали проживати спільно як сім`я, однак шлюб не реєстрували, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно несли витрати на придбання майна для спільного користування, несли спільно витрати на утримання майна, подарунки на свята, спільно відвідували друзів та родичів, вирішували побутові справи. З 2016 року вони стали проживати у позивача за адресою: [ADDRESS] , оскільки у [PERSON] були конфлікти з колишньою дружиною, вона виганяла його з житла, і йому не було де жити. У грудні 2016 року [PERSON] звертався до Червоноградського міського суду з позовом до колишньої дружини [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, оскільки у них існували постійні сварки та конфліктні ситуації. Однак після ухвалення судом рішення про встановлення порядку користування квартирою, [PERSON] не зміг проживати у цій квартирі через конфліктні ситуації з колишньою дружиною. У 2017 році позивач продала квартиру [ADDRESS] та придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році колишня дружина [PERSON] повернула йому частину коштів за їх спільну квартиру, та позивач доклала частину коштів зі своїх заощаджень, [PERSON] отримав кредити у банках, та спільними зусиллями було придбано квартиру у сусідньому будинку з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] був приватним підприємцем, мав на ринку контейнер та займався продажем взуття, позивач завжди допомагала йому в роботі на ринку, крім того надавала кошти на придбання товару. Фактично, підприємницька діяльність [PERSON] була їх сімейним бізнесом. Щоб придбати вказану квартиру, [PERSON] позивач кошти та отримував кредити у різних банках, які останній спільно з позивачем повертав по 2022 рік. Крім того, позивач та [PERSON] за спільні кошти проводили заміну вікон, дверей у цій квартирі, робили ремонт, у позивача збереглася квитанція №51 від 20.10.2017 року про внесення авансового платежу за вікна, а також Позивач з [PERSON] спільно покращували житлові умови у цій квартирі, купували меблі, побутову техніку. Позивач з 2009 року мав відкриті депозитні рахунки у АТ КБ «ПриватБанк» та у Державному Ощадному банку, з яких щомісячно отримував відсотки, зазначені кошти також були вкладені Позивачем в ремонт та покращення житлових умов квартири за адресою: [ADDRESS] . З 2017 року Позивач стала постійно проживати з [PERSON] у спільнопридбаній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Мага Позивача - [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати в її квартирі за адресою [ADDRESS] , Позивач періодично навідувала матір, оскільки остання є людиною похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. [PERSON] завжди допомагав Позивачу у догляді за її матір`ю. Позивач та [PERSON] мріяли про власний будинок, та у червні 2022 року вирішили продати належні їм квартири та придбати будинок. 24.06.2022 року позивач продала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, а 10.08.2022 року позивач та [PERSON] в рівних частках кожен прийняли у власність житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.08.2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Павлик П.О., в реєстрі за №1134. На придбання цього будинку та земельної ділянки позивачем та [PERSON] було витрачено кошти від продажу їх квартир, а також їхні спільні кошти, які були заощаджені ними протягом спільного проживання та придбано в інтересах сім`ї. Після купівлі будинку позивач та [PERSON] продовжили спільно проживати у вказаному помешканні, останні були зареєстровані у цьому будинку. Мати позивача - [PERSON] також проживала разом з позивачем та [PERSON] у вказаному будинку. Позивач доглядала матір, оскільки її стан погіршився, вона не здатна себе обслуговувати, не може приготувати для себе їжу, прибирати чи займатись іншими домашніми справами, значно погіршилась пам`ять, часто нікого не впізнає. Позивач спільно з [PERSON] займались ремонтом будинку, за спільні кошти замінювали вікна в будинку, здійснювали його перекриття, що підтверджується комерційною пропозицією від 06.09.2022 року, замовленням покупця від 19.09.2022 року. Крім того, позивач спільно з [PERSON] сплатили послугу ПрАТ «Львівобленсрго» Північний РЕМ за перехід на зонний лічильник у спільно придбаному будинку за адресою: [ADDRESS] . Також позивач спільно з [PERSON] займались облагородженням подвір`я будинку, фарбували стіни, лагодили речі в будинку, докладаючи спільну фізичну працю. У період з 2018 року по 2020 рік позивач отримала дохід у загальному розмірі 119 389, 12 гри., що підтверджується довідкою Форма ОК-5 від 18.10.2022 року. Крім того, позивач отримувала тимчасову ДСД особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію, що підтверджується довідкою №2542 від 18.10.2022 року, а мати позивача отримує пенсійні виплати у розмірі близько 7000 грн щомісячно. У листопаді 2022 року Позивач та [PERSON] планували зареєструвати шлюб, однак [INFO] [PERSON] несподівано помер, і позивач займалась організацією похорону. Після його смерті, діти позивача від попередніх шлюбів-відповідачі по справі, з якими у позивачки до смерті [PERSON] були непогані відносини, різко змінили своє ставлення та почали заперечувати існування сімейних стосунків їх батька з позивачем та звернулись з заявами про прийняття спадщини, а тому позивачка була змушена пред`явити даний позов. Ухвалою від 16.03.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 12.06.2023 року надійшов відзив проти позову відповідачки [PERSON] , яким вона заперечила проти позову та вказала, що позивачем невірно сформульовано позовні вимоги, а також висловила заперечення по суті позовних вимог, вказуючи, зо обставини, викладені в позові не підтверджені належними доказами, зокрема додані документи не дають можливості встановити наявність між позивачкою та її померлим батьком сталих сімейних зв`язків та відносин, притаманних подружжю. З посиланням на норми Сімейного законодавства та практику ВС з аналогічних правовідносин вказує, що доказів спільного проживання з 2016 року її батька з позивачем немає, кожен з них самостійно придбавав собі житло за особисті кошти, їхні відносини не носили характер сімейних, батько тривалий час розв`язував конфлікт з попередньою дружиною, а тому факт спільного проживання не підлягає встановленню, а відтак інші позовні вимоги теж не можуть бути задоволені. 16.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив проти позову [PERSON] , яким він заперечив проти задоволення позову з тих же мотивів, вказуючи, що батько неодноразово відвідував сімейні святкування в його родині, однак на жодному з них не була присутня позивачка, та при знайомстві батько не представляв позивачку як свою дружину чи не наречену, а лише як знайому. Ухвалою від 07.08.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково вказала, що орієнтовно в середині червня 2016 року вони з [PERSON] почали спільно проживати у її квартирі по [ADDRESS] та розділили всі сімейні обов`язки, спільно купували продукти, їздили відпочивати. Потім вона продала свою 3-х кімнатну квартиру, а натомість купила 2-х кімнатну квартиру по [ADDRESS] , а [PERSON] купив 2-кімнатну квартиру по [ADDRESS] , де вони допомагали один одному робити ремонт. Крім того, вони спільно обробляли досі один в одного. Пізніше вона переїхала в квартиру [PERSON] по [ADDRESS] , куди до нього приходили його діти- [PERSON] з 2019 року, а [PERSON] з 2021 року, а коли [PERSON] залишалась в цій квартирі, то вони йшли ночувати в квартиру позивачки по [ADDRESS] . Вказує, що померлий постійно брав кредити, котрі вона допомагала йому повертати. Вказує, що [PERSON] був дуже турботливий, вони несли спільні витрати на купівлю продуктів, мали спільний бюджет, всі друзі сприймали їх як сімейну пару. Зазначає, що при купівлі квартири по [ADDRESS] [PERSON] в 2017 році, вона спочатку додала йому 500 доларів до купівлі, він заплатив 13000 доларів, а на решту брав кредит, який вони спільно погашали до 2019 року. На запитання адвоката уточнила, що вони не повідомляли нікого про свій намір купити будинок і протягом 2021-2022 рр вони завершували у ньому ремонт, їздили спільно відпочивати у Шацьк, при цьому кожен самостійно оплачував комунальні послуги за свої квартири, позивачка, маючи заощадження, самостійно оплатила ремонт у своїй квартирі, а потім фінансово допомагала робити ремонт в квартирі [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову категорично заперечила проти позову та вказала, що з позивачкою знайома приблизно з грудня 2018 року, потім бачила ще кілька разів, а коли з чоловіком приходили в квартиру до батька на [ADDRESS] , в якій ще тривав ремонт, то позивачка там ніколи не залишалась, а завжди йшла до себе додому і зі слів батька вона знала, що позивачка проживає у себе в квартирі вдвох з матір`ю, її особистих речей в батьковій квартирі не було. Зазначає, що батько сам їздив відпочивати, тільки одного разу вони їздили разом відпочивати в Шацьк, при цьому батько неодноразово скаржився, що позивачка його експлуатує на дачі, а перед днем народження позивачки вони посварились і батько привітав її лише по телефону, однак в подальшому вони помирились. Квартиру по [ADDRESS] батько купив за кошти, які отримав в порядку компенсації за свою частку в квартирі від попередньої дружини- матері відповідача [PERSON] , це було 13000 доларів США та ще 1000 доларів США взяв в кредит. Крім цього, вказує, що саме вона неодноразово виступала поручителем за кредити в КС «Бойківщина», КС «Анісія», КС «Гільдія вуглекопів», які батько оформляв на себе, але фактично ці кредити були для неї і вона ж їх погашала. Вказує, що спільно, як сім`я, позивачка почала проживати з батьком лише з часу переїзду в будинок, а до того часу вони проживали порізно. Крім того, позивачка не зверталась з заявами про прийняття спадщини. На запитання адвоката уточнила, що в червні 2022 року на прохання батька вони садили город на дачі [PERSON] . Вказала, що до липня 2022 року, коли поїхала на роботу в Польщу, вона працювала в редакції газети та мала підробіток, тому часто бувала в батька у вечірній час, оскільки той проживав неподалік, про його доходи добре обізнана, бо він давав їй довідки для оформлення кредитів і був зареєстрований як приватний підприємець. В судовому засіданні відповідач заперечив проти позову за пояснив, що до жовтня 2017 року батько проживав в квартирі його матері по [ADDRESS] , до часу коли у вересні мати сплатила йому компенсацію за його частку 13000 доларів США. На всі події (шлюб у 2018 році, народження доньки у 2020 році, тридцятилітній ювілей у 2021 році) батько приїздив сам, без позивачки, сам їздив на море в Туреччину. З [PERSON] познайомився у 2021 році у батька в квартирі, вона готувала їжу, однак не бачив нових речей. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в будинку навпроти будинку [PERSON] та [PERSON] , та знає їх як подружжя, неодноразово допомагали один одному по господарству. [PERSON] розповідав йому про свій намір зробити пропозицію [PERSON] , при цьому свідок був здивований, що вони не одружені. Він не обізнаний з тим, за чиї кошти фінансувалось завершення ремонту в будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] давно, ще за життя її першого чоловіка, потім в 2016 році фактично вона і познайомила [PERSON] з [PERSON] , оскільки вона теж працює на ринку Червнограда. Приходила до неї в гості в квартиру по [ADDRESS] , а потім на [ADDRESS] , [PERSON] завжди був присутній, в його квартиру не приходила, в будинок за його життя теж не приходила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що померлий [PERSON] є його кумом, знайомі з 1990 року. Вказує, що померлий не отримував від дітей жодної допомоги, за доньку платив кредити, а син виганяв його з квартири. Зазначає, що в 2016 році [PERSON] представив йому [PERSON] як кохану жінку, він неодноразово був у них в гостях, починаючи від квартири [PERSON] по [ADDRESS] , де [PERSON] поводив себе як господар, ходив в хатньому одязі, а також у всіх інших помешканнях, де вони спільно проживали, однак не встиг побувати в їхньому будинку. Також, зі слів померлого свідок обізнаний, що у них був спільний бюджет, вони мали намір одружитись. Повідомляє, що йому було відомо про судові спори з колишньою дружиною, про конфлікти з сином, коли померлий ще проживав у квартирі з дружиною, а також про те, що померлий брав кредити для доньки. Крім того вказує, що померлий неодноразово позичав гроші у нього, які той потім повертав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що з [PERSON] познайомилась в 2016 році, оскільки приходила до [PERSON] додому робити уколи її мамі, і часто зранку бачила там [PERSON] , який був в хатньому одязі, а коли приблизно в 2017 році продали квартиру, то [PERSON] допомагав перевозити речі. В подальшому вони бачились набагато рідше, але в місті вона неодноразово бачила їх разом. Щодо фінансової сторони- то з такими обставинами вона не обізнана. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] знайомий з 1987 року з часу роботи на шахті, а в 1990 році стали кумами. У 1991 році народився [PERSON] , та до 1998 року відносини в його сім`ї були нормальними. Коли дійшло до розлучення, то вдома [PERSON] робили шкоду, в нього зникли гроші, тому коли він познайомився з [PERSON] - то переїхав жити до неї, бо в вдома життя не було. В 2016 році [PERSON] познайомив його з [PERSON] та вони разом святкували День незалежності, а коли [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] - то допомагав робити там ремонт. Бачив речі позивачки в квартирі [PERSON] на [PERSON] , вони там проживали як сім`я, та зі слів [PERSON] , мали спільний бюджет, збирались одружуватись, спільно купили будинок. На запитання адвоката уточнив, що в квартирі [PERSON] залишилась проживати її хвора мама, а сама [PERSON] жила у [PERSON] , та в цей час у них вже був спільний бюджет, будинок купили за кошти від продажу двох квартир. На святкуванні бували [PERSON] і донька [PERSON] , [PERSON] йшла додому доглянути матір, а [PERSON] ще залишалась, потім ми проводили [PERSON] , а коли повертались - то і [PERSON] вже поверталась в квартиру [PERSON] . Саме свідок допомагав з організацією похорону, оплачував труну, а повернула кошти [PERSON] з виплаченої державою допомоги на поховання, а також домовлявся за «кімнату смутку». Крім того, свідок уточнив, що йому відомо, що в квартирі по [ADDRESS] [PERSON] тримав свої речі до 2017 року, звідки свідок допомагав їх перевозити, хоча вже з 2016 року він вже проживав з позивачкою. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] з 2016 року з часу спільної роботи та ринку Червонограда з 1998 року і після розлучення з дружиною він називав себе холостяком. Вона знала, що у нього є якісь відносини з позивачкою, але це не були сімейні відносини, [PERSON] ніколи не називав її дружиною, ав квартирі по [PERSON] проживав сам, купив цю квартиру за виплачені його дружиною компенсаційні кошти. В 2020 році з розмови з [PERSON] вона довідалась, що вони з позивачкою посварились, але коли вони познайомились їй не відомо, дітей померлого вперше побачила на похороні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2016 році його брат розлучився з дружиною та на отримані в якості компенсації кошти купив квартиру по [ADDRESS] . У 2018 році на святкуванні ювілею [PERSON] йому представили [PERSON] як знайому, у 2019 році бачив її двома у [PERSON] . Потім вони приїжджали до нього в гості в м. Луцьк, однак [PERSON] не представляв її як дружину, а згодом йому стало відомо, що вони спільно купили будинок. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачкою він знайомий з 2020 року, коли вони почали спільно проживати з відповідачкою [PERSON] . Коли вони приходили в гості до [PERSON] , то [PERSON] ніколи не було у нього вдома. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що померлий [PERSON] був його колишнім сусідом в будинку по [ADDRESS] і протягом 2016 року постійно бачились в різний час доби, у вересні 2016 року померлий що допомагав з доправкою матері дружини до лікарні. Орієнтовно у 2021-2022 рр бачив позивачку та [PERSON] разом у церкві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється дружиною [PERSON] та була знайома з [PERSON] з 2015 року. Стверджує, що в серпні 2017 року вони з [PERSON] приїжджали в м. Червоноград та ночували в квартирі матері [PERSON] , на той час [PERSON] ще проживав у цій квартирі фактично, а на церемонії їхнього вінчання в 2018 році він був сам, в листопаді 2019 року батько сам приїжджав вітати [PERSON] з днем народження, [NUMBER] .08.2020 року сам приїжджав провідати онуку, 30.09.2020 року був сам на хрестинах онуки, в листопада 2020 року один приїжджав вітати сина, 24.08.2021 один приїжджав на святкування дня народження онуки, 11.09.2021 року вони приїжджали до батька, в квартирі була позивачка, однак у ванні не було жіночих речей, 24.08.2022 року на святкуванн дня народження онуки батько приїжджав сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється кумою відповідача [PERSON] , та на всіх святкуваннях бачила батька [PERSON] одного, без позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою по квартирі, де раніше проживали [PERSON] з дружиною [PERSON] . [PERSON] проживав до 2018 року, бо вони розлучились і [PERSON] купив собі квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була дружиною [PERSON] і до березня 2017 року у них був спір щодо майна і він проживав в їх квартирі по [ADDRESS] , мав свою кімнату, яку закривав та замок, а 19.08.2017 року йому виплатила компенсацію за його частку і лише 01.10.2017 року він з`їхав з квартири, а з ким жив їй не відомо. Новий рік з 2016-2017 рік він святкував не вдома, а раніше завжди вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка познайомилась з [PERSON] на базарі в 2016 році, орієнтовно через місяць почали проживати разом в квартирі [PERSON] по [ADDRESS] мав там свої речі, у них були дуже гарні стосунки, обоє говорили про намір розписатись в майбутньому. Потім вони перейшли проживати в квартиру [PERSON] по [ADDRESS] , а потім в квартиру [PERSON] по [ADDRESS] . Заслухавщи пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналіз доводів сторони позивача та відповідачів, висловлених ними в письмових заявах по суті спору та поясненнях, свідчить про те, що спір фактично зводиться (предмет спору) до встановлення характеру відносин позивачки з померлим [PERSON] в період з серпня 2016 року до дня його смерті, а відтак розгляд справи та оцінка доводів сторін, що підтверджені належними та допустимими доказами, проводиться в межах предмету доказування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка [PERSON] та [PERSON] були знайомі з 2016 року. Сторонами не заперечується, що до 23.05.2016 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2016 року. З 21.01.2015 року до 07.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] тривав спір з приводу поділу спільного майна подружжя, однак такий стосувався транспортного засобу та контейнерів на ринку м. Червонограда та земельної ділянки в кооперативі "Солокія" (т.1 а.с.152-156). Рішенням Червноградського міського суду Львівської області від 07.03.2017 року було встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.79). 18.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про поділ спільного майна подружжя з одночасною купівлею частини квартири (т.1 а.с.175-177). Згідно копії розписки, 18.09.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] 13000 доларів США за свою частку в квартирі [ADDRESS] (т.1 а.с. 149) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній незавершеного будівництвом гаража від 29.01.2020 року, [PERSON] купив земельну ділянку кадастровий № 4611800000:01:001:0222, на якій розташований незавершений будівництвом гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі [ADDRESS] (т.1 а.с.158-162), хоча вказана земельна ділянка і не є предметом спору, і доказів завершення будівництва гаража та введення такого в експлуатацію матеріали справи не містять, хоча позивач ставить питання про визнання права саме на частку в справі на гараж, а не як на незавершений будівництвом об`єкт. І хоча матеріали справи не містять відповідних доказів, однак ніким не оспорюється той факт, що за кошти, отримані від [PERSON] , [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , яка в подальшому була ним відчужена, а кошти, отримані від її реалізації були направлені на оплату вартості частини житлового будинку та частини земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по [ADDRESS] . Згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2022 року [PERSON] продала належну їй квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.27-28). 10.08.2022 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] набули в рівних частках житловий будинок та земельну ділянку кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по [ADDRESS] , про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.29-32), та згідно витягів з реєстру територіальної громади з 16.08.2022 року були там зареєстровані (т.1 а.с.36,37). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що за ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України). Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Як вказує ВС у своїх постановах, тлумачення вказаних норм з урахуванням принципу розумності, свідчить, що статтею 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України. У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів. Законодавець визначив у статтях 57 та 58 СК України випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосований і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з них вони були набуті. Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток жінки та чоловіка, може здійснюватися на підставі: (а) договору жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі; (б) рішення суду при наявності спору між жінкою та чоловіком, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Як вже зазначалось, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, оскільки факт спільного проживання сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються незаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. При цьому факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів. Оцінюючи подані стороною позивача докази на підтвердження факту її спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] , суд приходить до переконання що такі не свідчать про існування між ними саме усталених сімейних відносин, оскільки ані з показів свідків, ані з письмових доказів не встановлено, що між ними існували такі відносини, які притаманні саме подружнім, зокрема не підтверджено ведення ними спільного бюджету, ведення спільного господарства, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про понесення спільних витрат або придбання майна в інтересах сім`ї, не підтверджено фактів спільного відпочинку, існування взаємних обов`язків. Факт придбання будинку та земельної ділянки у спільну часткову власність за кошти, які належали кожному з них особисто не може підтверджувати факту існування саме сімейних відносин з 2016 року. Крім цього, оцінюючи покази свідків, дані в судовому засіданні, суд відзначає, що такі по суті зводяться до того, що дійсно з 2016-2017 року у позивачки та [PERSON] існували відносини, вони разом проводили час, однак жоден свідок не зміг навести конкретних ознак, які б у сукупності з іншими доказами давали можливість встановити існування між ними саме сімейних відносин, а відтак правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed