Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що відповідач по справі є її дочкою, яка зареєстрована і проживає в її квартирі разом з сином та її онуком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2016 року та рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.03.2020 року їх шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач не виконувала своїх батьківських обов`язків належним чином, рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.02.2022 року задоволено позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. Однак, [PERSON] на даний час визнаний таким, що безвісно відсутній, тому дитина проживає з відповідачкою, яка належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, тому дитина постійно перебуває в небезпеці і потрапляє в ситуації, які є небезпечними для її життя і здоров`я. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та відвідує місця сумнівної репутації. Крім того, вона, не цікавиться станом здоров`я дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не піклується про фізичний та духовний розвиток. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі частки всіх видів її доходів, але не менше за встановлений законодавством мінімум, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечила. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] подала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] з перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 17.03.2020 року було розірвано. В шлюбі народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2017 року (а.с. 13). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.02.2022 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання вирішено визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 25.03.2022 року (а.с.17-19). З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230707-908 від 07.07.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 18.01.2023 року вважається безвісно відсутнім (а.с.27,28). Малолітній [PERSON] з матір`ю [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] з [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки та бабусею диини, що підтверджується довідкою від 30.10.2023 року ОСББ «Відродження-55», а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.01.1993 року (а.с.15,16). Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 311 від 29.11.2023 року, який затверджений виконавчим комітетом Луцької міської ради 05.12.2023 року № 721-1 вбачається, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, а кошти які отримує витрачає для власних потреб. Також за неналежне виконання батьківських обов`язків неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо сина, однак ситуація не змінилась. 10.08.2023 року працівники управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді провели оцінку потреб сім`ї [PERSON] . Згідно наданого висновку, у родині наявні ознаки складних життєвих обставин через конфліктні взаємовідносини між дорослими, безробіття матері та зловживання нею спиртними напоями. На основі даного оцінювання 15.08.2023 року [PERSON] взятий на облік у службі у справах дітей як такий, що проживає у сім`ї, де матір неналежно виконує обов`язки щодо виховання та матеріального утримання сина. На підставі викладеного, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] як матір малолітньої дитини свідомо ухиляється від його виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не забезпечує та веде аморальний спосіб життя. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засідання відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надала. Таким чином, оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не піклувалась про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечувала його необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, враховуючи особу платника аліментів, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення останнім повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

Outcome: approved