Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна», згідно з яким просила: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ №1882-ос від 28.04.2023 року (з внесеними до нього подальшими змінами) Про звільнення [PERSON] . 2. Поновити [PERSON] на посаді редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України». 3. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.05.2023 по дату поновлення на роботу. 4. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят) тисяч грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при звільненні позивача з посади редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» відповідачем не враховано наявність у позивачки, яка має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській AEC II категорії, переважного права на залишення на роботі, яке гарантовано п. 7 ст. 20, п. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що також є незаконним. Вважає, що звільнення є незаконним, відповідачем не дотримано прав та гарантій позивачки, як працівника, у зв`язку з чим звернулася до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 05.07.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 10.08.2023 на адресу суду від позивачки надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 16 серпня 2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 03.10.2023 року позивачкою [PERSON] подано клопотання про розгляд справи в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2023 Мальцева Д.О. , з врахуванням вищевказаного клопотання, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Ухвалою суду від 23.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - адвоката Новак Андрія Анатолійовича про розгляд справи № 761/23706/23 з повідомленням (викликом) сторін за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і відшкодування моральної шкоди. 27.10.2023 на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив. 06.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 16.11.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про огляд електронної пошти у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із викладених в позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість та підтримав заперечення, наведені у відзиві. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 05.01.2004 року [PERSON] безперервно працювала на посаді редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами в Національній радіокомпанії України, яка була перетворена на Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України», та перейменовано 08.09.2020 р. на Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України». Рішенням Наглядової ради АТ «НСТУ» від 30.08.2022 № 72 доручено правлінню АТ «НСТУ» до 01 вересня 2023 року здійснити реорганізацію структурних підрозділів у складі: АТ «НСТУ» відповідно до цього рішення Наглядової ради та забезпечити здійснення заходів, передбачених законодавством України. Рішенням правління АТ «НСТУ» від 26.12.2022 №354 затверджено техніко-економічне обґрунтування рішення правління АТ «НСТУ» щодо змін в організації виробництва і праці АТ «НСТУ». Рішенням правління АТ «НСТУ» від 24.01.2023 №359 затверджено з 01.05.2023 до структури та штатного розпису АТ «НСТУ» на 2023 рік, затверджених рішенням правління АТ «НСТУ» від 21.12.2022 № 353 (зі змінами) та доручено члену правління АТ У» (Д. Козлов), директору з управління персоналом (В. Сидоренко), керівникам й АТ «НСТУ» забезпечити здійснення заходів, передбачених законодавством, та впровадження передбачених підпунктом 1 цього пункту змін. Наказом АТ «НСТУ» від 24.01.2023 № 47 «Про введення в дію змін до структури та штатного розпису АТ «НСТУ» введено з 01.05.2023 зміни до структури та штатного розпису АТ «НСТУ». Як вбачається із змін до штатного розпису з 01.05.2023 виводиться посада редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» АТ «НСТУ», яку обіймала позивачка. Наказом АТ «НСТУ» від 25.01.2023 № 49 «Про організацію заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників)» в АТ «НСТУ» визначено перелік заходів, які необхідно вжити телерадіокомпанії в процесі реалізації змін в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників)» в АТ «НСТУ». Наказом АТ «НСТУ» від 15.02.2023 № 107 утворено в центральній дирекції АТ «НСТУ» комісію з організації заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату і чисельності працівників). 16.02.2023 позивачку ознайомлено з персональним письмовим попередженням від 16.02.2023 про наступне вивільнення, яким її поінформовано про скорочення посади, яку вона обіймала, та про наступне вивільнення. Крім того, ознайомлено позивачку з усіма вакантними посадами АТ «НСТУ», які містились на 14 аркушах, та запропоновано обрати відповідну до її кваліфікації та стану здоров`я вакантну посаду для переведення. Позивач ознайомилася із вказаним персональним письмовим попередженням 16.02.2023 та переліками вакантних посад (вакантні посади в центральній дирекції та в усіх філіях), проте проставити особисті підписи в аркуші ознайомлення, в персональному письмовому попередженні та на звороті вакантних посад відмовилась. Вказана обставина зафіксована актом від 16.02.2023. В подальшому, 20.02.2023 позивачка повторно ознайомилась із персональним письмовим попередженням від 16.02.2023 та переліками актуальних вакантних посад (вакантні посади в центральній дирекції та в усіх філіях), отримала їх примірники, про що свідчить її підпис та напис «ознайомлена, 20.02.2023». 27.03.2023 [PERSON] подано заяву про переведення на посаду провідного фахівця управління внутрішнього виробництва дирекції соціально важливого контенту та спеціальних проектів. 31.03.2023 АТ «НСТУ» розпочато розгляд заяв працівників, посади яких скорочуються, про переведення на вакантні посади. Вказані обставини зафіксовано протоколом від 31.03.2023 № 9. 11.04.2023 [PERSON] подано заяву про переведення на посаду провідного фахівця управління підтримки роботи департаменту програм ТВО «Перший» дирекції телебачення. 11.04.2023 [PERSON] подано заяву про переведення на посаду адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення. 17.04.2023 АТ «НСТУ» розглянуто заяви [PERSON] щодо її переведення на вакантну посаду провідного фахівця управління внутрішнього виробництва дирекції соціально важливого контенту та спеціальних проектів та вакантну посаду провідного фахівця управління підтримки роботи департаменту програм ТВО «Перший» дирекції телебачення. [PERSON] була особисто присутня під час розгляду вказаних заяв, відмовилась претендувати на вказані вакантні посади та, відповідно, відмовилась від розгляду її заяв, що зафіксовано протоколом від 17.04.2023 № 18 (підпункти 1 та 5 пункту 1 порядку денного). 21.04.2023 позивачку повторно ознайомлено з актуальними вакантними посадами в АТ «НСТУ» на 14 аркушах, які є додатками до пропозиції від 21.04.2023 до персонального письмового попередження про наступне вивільнення працівників. Оскільки, позивачка не з`явилась 21.04.2023 до відповідача, вказану пропозицію з додатками надіслано AT «НСТУ» з офіційної електронної пошти ua.info@suspilne.media електронну пошту [PERSON] . [INFO] відповідно до заяви [PERSON] , якою остання відповідно до статті 29 КЗпП просила вважати альтернативним способом ознайомлення з наказами, розпорядженнями, повідомленнями, іншими документами AT «НСТУ» надсилання їх на адресу електронної пошти [INFO] 26.04.2023 AT «НСТУ» розглянуто заяви [PERSON] та інших працівників до переведення на вакантну посаду адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення. За результатами розгляду заяв претендентів на вказану посаду Комісія рекомендувала до переведення [PERSON] , щo зафіксовано протоколом від 26.04.2023 № 22 (підпункт 2 пункту 1 порядку денного). [PERSON] була особисто присутня під час розгляду її заяви 26.04.2023. Наказом від 28.04.2023 № 1882-ос «Про звільнення [PERSON] » позивачку звільнено із займаної посади 02.05.2023 у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. З вказаним наказом позивачка ознайомлена, а також їй вручено його копію, про що власноруч зазначено позивачкою. Наказом від 02.05.2023 № 2008-ос внесено зміни до наказу про звільнення позивачки в частині зміни дати звільнення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивачки. З вказаним наказом позивачку ознайомлено шляхом надсилання на адресу електронної пошти [INFO] Наказом від 09.05.2023 № 2328-ос внесено зміни до наказу про звільнення позивачки в частині зміни дати звільнення у зв`язку з продовженням строку тимчасової непрацездатності позивачки. З вказаним наказом позивачку ознайомлено шляхом надсилання на адресу електронної пошти [INFO] Наказом від 15.05.2023 № 2385-ос внесено зміни до наказу про звільнення позивачки в частині зміни дати звільнення у зв`язку з продовженням строку тимчасової непрацездатності позивачки. З вказаним наказом позивачку ознайомлено шляхом надсилання на адресу електронної пошти [INFO] Наказом від 17.05.2023 № 2403-ос внесено зміни до наказу про звільнення позивачки в частині зміни дати звільнення у зв`язку з продовженням строку тимчасової непрацездатності позивачки. З вказаним наказом позивачку ознайомлено шляхом надсилання на адресу електронної пошти [INFO] 09.05.2023 позивачка звернулась до відповідача із скаргою. Листом від 09.06.2023 № 04.6-9/1533 відповідач відповів на скаргу позивачки, в тому числі надіслав розрахункові листи за травень і червень 2023 року. Як вбачається із штатного розпису посада редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» АТ «НСТУ» була лише одна і вона скорочувалась, а іншої рівнозначної посади у відповідному структурному підрозділі не залишилось (скорочено весь підрозділ), що виключає можливість роботодавця застосовувати переважне право на залишення на роботі до позивачки. Щодо переведення працівників на вакантну посаду адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення, суд дійшов наступного висновку. АТ «НСТУ» було отримано заяви від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо переведення на вакантну посаду адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення. За результатом виконання завдання всіма претендентами [PERSON] , директор департаменту телевиробництва дирекції телебачення повідомив про те, що всі претенденти, які взяли участь, певною мірою впоралися із завданням. Найкраще із завданням впорався [PERSON] , також повністю впоралася, але довше виконувала завдання [PERSON] . Гірше із завданням справилися [PERSON] та [PERSON] відповідно. Вказані результати виконання завдання претендентами зафіксовано у письмовій формі за підписом [PERSON] - директора департаменту телевиробництва дирекції телебачення, а також Тетяни Тростянської - заступника голови Первинної профспілкової організації АТ «НСТУ». АТ «НСТУ» враховано, що двоє претендентів, [PERSON] та [PERSON] мають обставини, які відповідно до статті 42 КЗпП України за певних умов можуть надавати переважне право на залишення на роботі. Так, взято до уваги, що [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства (аварія на ЧАЕС, ІІ група) та має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), а [PERSON] має більше тривалого безперервного стажу роботи на цьому підприємстві (зокрема, тривалого стажу роботи на керівних посадах). Вказані обставини зафіксовано в порівняльній таблиці претендентів на вказану посаду. З урахуванням виконання всіма претендентами завдання у межах функціональних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення, а також кваліфікації претендентів, стажу їх роботи, наявності дисциплінарних стягнень, обставин соціального характеру, відповідачем прийнято рішення про переведення на вакантну посаду саме [PERSON] . Прийняття такого рішення ґрунтується на тому, що [PERSON] порівняно з позивачкою краще впоралась з виконанням завдання, має найбільший стаж роботи порівняно з усіма претендентами, в тому числі більше 10 років на керівних посадах. Також враховано, що [PERSON] має найбільше стажу роботи саме в телевиробництві, а позивачка такого стажу взагалі немає (це важливо, оскільки вакантна посада пов`язана саме з телевиробництвом). Крім того, враховано, що як у позивачки так і [PERSON] є обставини, які можуть враховуватись при застосуванні статті 42 КЗпП. Роботодавець позбавлений можливості перевести на одну вакантну посаду всіх претендентів. При цьому, КЗпП не містить регламентації дій роботодавця при визначені (відборі) одного із працівників, посади яких скорочується, для переведення за вакантну посаду, за умови наявності 2 і більше претендентів. Таким чином, відповідач, оцінивши всі вказані вище обставини, визначив що перевести на вакантну посаду адміністратора телесуфлера відділу трансляцій департаменту телевиробництва дирекції телебачення необхідно саме [PERSON] . Таким чином, процедура звільнення [PERSON] на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП відповідає вимогам законодавства. Звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині поновлення її на роботі, посилається на порушення відповідачем вимог ст. 40 КЗпП України та ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до частини першої статті 62 ГК підприємство - самостійний суб`єкт господарювання. створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина третя статті 64 ГК). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 14.06.2023 у справі № 761/23237/20, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (частина перша статті 42 КЗпП України). У частині другій вказаної статті визначений перелік осіб, яким при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається перевага в залишенні на роботі, а в частині третій статті 42 КЗпП України передбачено, що перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Тлумачення статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України, а також якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Із вищевказаних документів судом встановлено, що у випадку з посадою редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» АТ «НСТУ», яку займала позивачка, відбулося саме скорочення штату працівників. Також, слід зазначити, що позивачці були запропоновані всі вакантні посади, які були вільні у АТ «НСТУ». Відповідно по ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №205/4196/18, вказано, що «у разі порушення гарантії щодо заборони звільнення під час лікарняного, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою звільнення перший день після закінчення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки)». Пунктом 7 ст. 20, п. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гарантовано особам, віднесеним до категорії 1-2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. Дійсно, як вже зазначалось вище, положеннями частини першої статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування на іншу посаду, оскільки переважне право на залишення на роботі враховуються при скороченні декількох посад, тобто інші рівнозначні посади залишаються у відповідному структурному підрозділі, і тоді роботодавець застосовує переважне право та надає право на залишення на роботі. Також, на виконання вищевказаних приписів КЗпП України та ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з наданих відповідачем до суду документів в їх сукупності, вбачається, що позивачку було ознайомлено з вакантними посадами у АТ «НСТУ». Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст.23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Оскільки, позовна вимога по відшкодування моральної шкоди є похідною від інших вимог, вона також не підлягає задоволенню. Виходячи з вищезазначеного, правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді редактора редакції мовлення німецькою мовою головної редакції програм іноземними мовами творчого об`єднання «Перший канал» дирекції «Українське радіо» АТ «НСТУ», стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні. Враховуючи вищезазначене, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed