Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 20 жовтня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська за актовим записом № 1688. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється з`явитись до органів реєстрації актів цивільного стану для позасудового розірвання шлюбу. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені тому, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та шлюб. Припинено і ведення спільного господарства та сумісне проживання. На примирення не згодна, а тому, посилаючись на положення ч.1ст.24, ч.2,4 ст.56 СК України, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву в якій зазначила, що на позовних вимогах наполягає, на примирення не згодна та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, подав заяву про визнання позову та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено на підставі копії свідоцтва про шлюб, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1989 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська за актовим записом № 1688. Згідно з положеннями ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Право на припинення шлюбних відносин передбачено ст.56 СК України. Згідно із ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із досліджених матеріалів справи та заяв сторін встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не бажають проживати в шлюбі та не згодні на примирення. А тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати по справі складаються із судового збору який на день розгляду справи становить у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, які слід стягнути з відповідача на користь позивача

Outcome: approved