Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У серні 2023 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання позивачки до 30 червня 2023 року, але на даний час відповідач допомоги не надає. [PERSON] з 01.08.2023 проходить інтернатуру на денній формі навчання та на контрактній основі. Оскільки навчання проходить на денній формі навчання, позивачка не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. [PERSON] зазначає, що [PERSON] є особою працездатного віку, а тому має можливість надавати фінансову допомогу на її утримання на час навчання. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом та до закінчення нею навчання. Згідно відповіді Автозаводської районної адміністрації, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.09.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 10.10.2023, яке було відкладене на 03.11.2023, а у подальшому - на 06 грудня 2023 року. 23 листопад 2023 року до суду надійшов відзив на позов у якому представник відповідача адвокат Варавін С.Д. зазначив, що на підтвердження своїх вимог позивачкою було надано договір оренди житла у м. Запоріжжі від 21.08.2018, за яким розмір орендної плати становить 3300,00 грн на місяць, однак вказаний договір жодним чином не стосується проживання у ньому [PERSON] , оскільки орендарем там зазначена [PERSON] . Також вказує, що мати відповідача є непрацездатною особою, яка має хронічні захворювання. Через це відповідач значну частину вільного часу проводить та проживає з нею по [ADDRESS] , надає допомогу по господарству, допомагає коштами, сплачує рахунки за медичне обстеження тощо. Сам відповідач також має проблеми зі здоров`ям та зараз перебуває на стаціонарному лікуванні хронічного гаймориту. Крім того найближчим часом йому буде необхідне протезування зубів, що потребує значних коштів. Звертав увагу, що весь час протягом навчання доньки з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/6 доходу. Крім цього він протягом навчання у 2019 -2022 роках постійно добровільно переказував кошти доньці для необхідних витрат на навчання, одяг та інше. При цьому представник відповідача посилався на постанову Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17, у якій заначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Вважає, що відповідач обмежений у можливості сплачувати аліменти у розмірі доходу, проте згоден сплачувати 1/12 від заробітку. У зв`язку з цим просив позов задовольнити частково (а.с. 52-56). Позивачка у судовому засіданні 06 грудня 2023 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що викладені у відзиві на позовну заяву обставини не підтверджені належним чином. Так, відповідач не довів належним чином, що він є опікуном матері, хвороба відповідача є сезонною, а окремі ліки, про купівлю яких відповідачем було долучено чеки, не стосуються лікування зазначеної ним хвороби. Вона є особою з інвалідністю другої групи, у зв`язку з чим приймає підтримуючі ліки. Відповідач коштів на її навчання не перераховував, а надані квитанції підтверджують сплату заборгованості по аліментам. Крім того позивачка зазначила, що відповідач на праві власності має квартиру, автомобіль та мопед, що підтверджується наданими нею доказами. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, зазначив, що сплачувати аліменти у розмірі частки всіх його доходів він не має можливості, оскільки на його утриманні перебуває хвора мати, з якою він в даний момент проживає. Крім того він сам постійно потребує лікування, в даний час є потреба у протезуванні зубів. У свою чергу донька має групу інвалідності та отримує від держави допомогу. Зазначив, що працює у зварювальником у ТОВ «СПЕЦМОНТАЖІНЖЕНІРИНГ» та отримує в середньому заробітну плату 10000 - 11000 гривень. Квартири та земельних ділянок він не має, автомобіль є, але право користування на нього має також його дружина. Суд, заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до рішення Решетилівського районного суду від 01.10.2019, яке набрало законної сили 08.11.2019, у справі № 546/485/19, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] з 02.05.2019 та до закінчення навчання 30 червня 2023 року або до припинення навчання (а.с. 10-12). [PERSON] проходить інтернатуру в Запорізькому державному медико-фармацевтичному університеті на денній формі навчання з 01.08.2023 по 30.06.2024, що підтверджується довідкою № 385, виданою 07.08.2023 Запорізьким державним медико-фармацевтичним університетом (а.с. 7). Зокрема, зі змісту договору № 113/2023фНУ від 20.07.2023, встановлено, що вартість освітніх послуг за навчання [PERSON] становить 10350,00 грн (а.с. 8-9). Також судом встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та довідкою до акта МСЕК серії 12 ААВ № 470446 (а.с. 13, 14). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 31.08.2023 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Крім того позивачкою 16.11.2023 та 01.12.2023 було долучено до матеріалів справи докази на підтвердження погіршення свого стану здоров`я та на спростування викладених у відзиві доводів. На підтвердження обставин зазначених у відзиві, відповідачем було надано наступні докази. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] його матір`ю є [PERSON] (а.с. 114). Згідно посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 57). Відповідно до результатів проведення УЗД нирок ПП ЛДЦ «Арніка Плюс» від 04.04.2017 у [PERSON] було виявлено клубову дистопію правої нирки, солітарні кісти обох нирок, дисметаболічна нефропатія (а.с. 60 - 61). Відповідно до результатів проведення УЗД органів черевної порожнини ПП ЛДЦ «Арніка Плюс» від 04.04.2017 у [PERSON] було виявлено ЖКБ. Хронічний панкреатит (а.с. 62-63). Згідно висновків лікаря рентгенологічного відділення КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського» Гуріна О.Г. від 11.01.2022 та 18.01.2022 у [PERSON] виявлено в правій гайморовій пазусі нерівномірне затемнення пазухи; інтенсивне затемнення н/ третини правої гайморової пазухи. Лобні пазухи завуальовані (а.с.64). Відповідно до висновків проведення УЗД органів черевної порожнини та нирок ПП ЛДЦ «Арніка Плюс» від 15.03.2014, від 31.08.2016 та від 19.06.2019 у [PERSON] було виявлено хронічний холецистит з застоєм жовчі. Хронічний панкреатит (а.с. 65, 67, 68). Згідно висновку лікаря - ендоскопіста КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського» Сідько Ю.А. від 16.09.2019 у [PERSON] встановлено обмежену еритематозну гастробульбопатію. Поодинокі (2) ерозії атрального відділу шлунку (а.с. 69). Відповідно до висновку лікаря рентгенологічного відділення КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського» Гуріна О.Г. від 08.11.2023 у [PERSON] у правій гайморовій пазусі по нижній стінці виявлено ознаки кісти. Тотальні затемнення лівої гайморової пазухи (а.с. 71). Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5486 встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського» з 15.11.2023 по 23.11.2023 із діагнозом: хронічний лівобічний бактеріальний (одонтогенний) ринусит в стадії загострення (а.с. 109 - 110). Відповідно до висновків проведення УЗД органів черевної порожнини та нирок ПП ЛДЦ «Арніка Плюс» від 22.11.2023 у [PERSON] було виявлено хронічний холецистит із застоєм жовчі. Поліпи жовчного міхура. Хронічний панкреатит. Сольовий діатез. Розширення ЧМС немає (а.с. 112 - 113). Згідно висновків лікаря рентгенологічного відділення КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського» Гуріна О.Г. від 21.01.2023 у [PERSON] зберігається тотальне затемнення лівої частини пазухи, субтотальне затемнення лівої лобної пазухи, кіста в правій гайморовій пазусі діаметром до 20 мм. Висновок - лівобічний субтотальний гемісинусит. Кіста у правій гайморовій пазусі (а.с.115-116). Також [PERSON] було подано копії квитанцій про сплату аліментів [PERSON] , зокрема: від 25.04.2022 на суму 600,00 грн, від 24.05.2022 на суму 1000,00 грн, 09.05.2022 на суму 2000,00 грн, 28.06.2022 на суму 1005,03 грн, 17.10.2019 на суму 9800,00 грн, 18.10.2019 - на суму 14900,00 грн, 13.11.2019 на суму 9800,00 грн, 19.07.2022 на суму 1000,00 грн, 16.09.2022 на суму 500,00 грн, 08.12.2021 на суму 200,00 грн, 12.11.2021 на суму 2000,00 грн, 30.09.2021 на суму 1306,53 грн, 28.03.2021 на суму 300,00 грн, 29.03.2021 на суму 301,51 грн, 29.03.2021 на суму, 200 грн, 22.04.2020 на суму 500,00 грн, 27.04.2021 на суму 1000,00 грн, 15.05.2021 на суму 3000,00 грн, 19.02.2021 на суму 600,00 грн, 26.02.2021 на суму 6000,00 грн, 28.03.2021 на суму 300,00 грн, 29.03.2021 на суму 200,00 грн, 22.04.2020 на суму 500,00 грн, 01.06.2020 на суму 600,00 грн, 08.12.2021 на суму 200,00 грн, 30.09.2021 на суму 1306,53 грн, 12.11.2021 на суму 2000,00 грн, 21.11.2019 на суму 1502,54 грн, 13.11.2019 на суму 100,50 грн, 13.11.2019 на суму 20,00 грн, 13.11.2019 на суму 30,00 грн (а.с.72 - 81). Крім того відповідач на підтвердження понесених витрат на своє лікування надав копії чеків (а.с. 104-108). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Нормами статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Верховний Суд у постанові від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 зазначив, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (часина 4 статті 263 ЦПК України). Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 308/2268/16-ц сформульовано позицію, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, на яку посилався представник відповідача, зробив висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом установлено, що позивачка продовжує навчання на денній формі на платній основі, іншої роботи не має, що беззаперечно свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. При цьому суд не приймає посилання сторони відповідача на відсутність можливості у останнього надавати допомогу позивачці, оскільки відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та в середньому отримує заробітну плату у розмірі десять - одинадцять тисяч гривень на місяць, про що він зазначив у судовому засіданні, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Суд зазначає, що наявні у матеріалах справи квитанції про сплату аліментів відповідачем на користь позивачки стосуються обов`язку відповідача, який виник на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.10.2019 та жодним чином не відносяться до предмету розгляду даної справи. Вказана обставина жодним чином не спростовує обов`язку батьків в утриманні своєї повнолітньої доньки, який виник після продовження нею навчання. Щодо посилання відповідача на те, що він здійснює догляд за матір`ю, яка є пенсіонеркою та потребує лікування, що підтверджується дослідженими доказами, у зв`язку із чим відповідач проживає разом із нею суд зазначає, що факт спільного проживання вказаних осіб стороною відповідача не доведено. Між тим суд зазначає, що у частині 1 статті 51 Конституції України зазначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, суд погоджується з тим, що відповідач може здійснювати догляд за непрацездатною матір`ю, на що ним також витрачаються власні кошти. Враховуючи викладене, а також дослідивши наявні у матеріалах справи докази щодо стану здоров`я відповідача [PERSON] , якими підтверджується те, що відповідач має ряд захворювань, зокрема: хронічний лівобічний бактеріальний ринусит в стадії загострення, хронічний холецистит із застоєм жовчі, поліпи жовчного міхура, хронічний панкреатит, які потребують лікування, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме у розмір 1/6 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. На думку суду саме такий розмір аліментів забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін та не буде надміру обтяжливим для відповідача. Надані позивачкою 16.11.2023 та 01.12.2023 докази судом до уваги не беруться з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (частина 9 статті 83 ЦПК України). У свою чергу позивачкою не було доведено факт надсилання поданих нею доказів відповідачу, чим було позбавлено його можливості наводити свої доводи на їх спростування. Те, що позивачкою [PERSON] не надсилалися подані нею докази було підтверджено нею у судовому засіданні 06 грудня 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, від дня звернення до суду з даним позовом та до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення позивачкою двадцяти трьох років. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду було заявлено одну майнову вимогу. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2684, 00 грн. Таким чином судовий збір за подання позовної заяви [PERSON] становить 1073,60 грн. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Тобто, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору у даній справі. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, те що позивачка звільнена від слати судового збору, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, тобто на 68%, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 729,64 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial