Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Дьордь Василь Васильович, що діє в інтересах [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 30\~604,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2022 по 19.10.2023 у розмірі 90\~762,22 грн., моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, [PERSON] 10.11.2009 була прийнята згідно з наказом №19-ВК на посаду прибиральниці в дочірньому підприємстві «Закарпатський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДП «Закарпатський облавтодор»). Зазначає, що 01.08.2022 позивача було звільнено відповідачем згідно з наказом № 23- К, однак з цим наказом позивача не було ознайомлено у спосіб, передбачений законом. Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, виданої відповідачем станом на 01.08.2022 рік, борг підприємства по заробітній платі та інших сумах перед позивачем складав 30\~604,56 гривень. Із довідки про доходи №234/12-23 від 14.09.2023 вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням, а саме за червень 2022 року склала 4 846, 53 гривень при 22 робочих днях та за липень 2022 року склала 3 923,55 гривень при 21 робочому дню. Таким чином середньоденна нарахована заробітна плата позивача становить 203,96 гривень. Вказує, що в порушення норм трудового законодавства роботодавець ДП «Закарпатський облавтодор», не провів у повному обсязі виплату нарахованої заробітної плати позивачу. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку А тому зазначає, що відповідно заборгованість перед позивачем за час затримки розрахунку за період з 01.08.2022 по 19.10.2023 становить 445 днів та складає 445 днів х 203,96 гривень = 90\~762,22 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Звертає увагу, що частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України, встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Частиною шостою статті 24 Закону України «Про оплату праці», передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок невиплати заробітної плати порушені конституційні та трудові права позивача. У зв`язку з чим позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв`язків, а саме позивач тривалий час позбавлений доходу, що негативно відобразилося на його сім`ї (постійні сімейні суперечки через відсутність доходу і це все на фоні війни), що змусило позивача прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідачем на момент подачі позову зобов`язання перед позивачем не виконані, останній просить суд стягнути суму заборгованості у розмірах, зазначених у позовній заяві. 25.10.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, разом з тим представник позивача через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. 13.12.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач була прийнята на посаду прибиральниці в дочірньому підприємстві «Закарпатський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» згідно з наказом №19-ВК від 10.11.2009. Наказом від 01.08.2022 №23-ВК [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до копії довідки ДП «Закарпатський облавтодор» від 14 вересня 2023 року № 235/12-23 заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 14.09.2023 [PERSON] за період роботи з січня 2022 по серпень 2022 складає 30\~604,56 грн. Копією довідки ДП «Закарпатський облавтодор» від 14 вересня 2023 року № 235/12-23 підтверджується, що її заробітна плата у червні 2022 року становила 4\~846,53 грн. за 22 робочих дні, фактично відпрацьованих 14 днів, у липня 2022 року становила 3\~923,55 грн. за 21 робочий день, фактично відпрацьованих 12 днів, а всього за цих два місяці 8\~770,08 грн., середньоденна нарахована заробітна плата складає 203,96 грн. За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Роботодавець зобов`язаний\~у день\~звільнення видати\~працівникові копію\~наказу (розпорядження)\~про звільнення,\~письмове повідомлення\~про нараховані\~та виплачені\~йому суми\~при звільненні\~(стаття\~116)\~та провести\~з ним\~розрахунок у\~строки,\~визначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~а також\~на вимогу\~працівника внести\~належні записи\~про звільнення\~до трудової\~книжки,\~що зберігається\~у працівника (ч. 1 ст. 47 КЗпП України). Заробітна плата\~виплачується працівникам\~регулярно в\~робочі дні\~у строки,\~встановлені колективним\~договором або\~нормативним актом\~роботодавця,\~погодженим з\~виборним органом\~первинної профспілкової\~організації чи\~іншим уповноваженим\~на представництво\~трудовим колективом\~органом (а\~в разі\~відсутності таких\~органів -\~представниками,\~обраними і\~уповноваженими трудовим\~колективом),\~але не\~рідше двох\~разів на\~місяць через\~проміжок часу,\~що не\~перевищує шістнадцяти\~календарних днів,\~та не\~пізніше семи\~днів після\~закінчення періоду,\~за який\~здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП при\~звільненні працівника\~виплата всіх\~сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Окрім зазначеного судом відзначається, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (Постанова Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-60цс133) - відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Судом установлено, що 30\~604,56 грн. заробітної плати належної позивачці при звільненні, не було виплачено їй у день звільнення. Таким чином, суд констатує наявність вини роботодавця - відповідача ДП «Закарпатський\~облавтодор» у невиплаті належних звільненому працівникові - позивачу [PERSON] у день її звільнення коштів у розмірі 30\~604,56 грн., що свідчить про наявність у відповідача обов`язку по виплаті останній середнього заробітку за весь час затримки, а саме, враховуючи, що станом на час розгляду справи такі виплати відповідачем не проведено за шість місяців. Стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Абзацом першим пункту 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку визначається відповідно до Порядку, шляхом множення суми середньоденної заробітної плати працівника на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до вищевказаних положень середній заробіток за весь час затримки, що має бути стягнутий з відповідача ДП «Закарпатський облавтодор» на користь [PERSON] повинен бути обрахований таким чином. 203,96 - середньоденна заробітна плата (8\~770,08 - заробітна плата за фактично відпрацьовані робочі дні протягом останніх двох календарних місяців, що передували звільненню (червень, липень 2022 року) / 43 - число робочих днів за цей період (згідно з довідкою від 14 вересня 2023 року № 234/12-23) = 203,96) х 131 (число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком за 6 місяців: серпень 2022 22 р.д., вересень 2022 22 р.д., жовтень 2022 21 р.д., листопад 2022 22 р.д., грудень 2022 22 р.д., січень 2023 22 р.д.) = 26\~718,76 грн. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 712/9213/18) доходила до висновку, що визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом пунктів 6, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при застосуванні норм КЗпП щодо порядку розгляду трудових спорів у справах про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, суди повинні виходити з того, що за змістом ст. 124 Конституції України потерпілий має право звернутися з такими вимогами до суду безпосередньо. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Зважаючи на те, що у цій справі суд установив факт невиплати [PERSON] заробітної плати за період з січня 2022 року по день звільнення, тобто по 1 серпня 2022 року, а після цього невиплату цих сум заробітної плати в момент звільнення, тобто у порушення ст. 116 КЗпП України, станом на момент здійснення провадження у справі існує заборгованість відповідача із заробітної плати перед позивачкою, відповідно зазначене безпосередньо свідчить про тривале порушення прав працівника, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких могла зазнати позивачка у зв`язку із порушенням її прав, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивачки, здійснення додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із невиплатою заробітної плати, виходячи також із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн. Доказів на підтвердження завданої моральної шкоди саме в розмірі 30 000 грн., позивачка не надала і не обґрунтувала саме такий розмір. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вищезазначене, суд дійшов до переконання про часткову обґрунтованість та наявність підстав для частково задоволення позову [PERSON] до ДП «Закарпатський облавтодор» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки та моральної шкоди. При вирішенні судом питання про судові витрати у справі, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом з тим, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів ,передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі -застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~147,20 грн. та на користь позивача 858,40 грн.

Outcome: partial