Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У березні 2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк», від імені якого діє представник за довіреністю Дашко Володимир Миколайович, звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить на підставі ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 65112,74 грн. за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.10.2010 року та судові витрати в 2684 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з цим має заборгованість до стягнення в сумі позову. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, хоча був повторно належно повідомлений про розгляд справи шляхом публікації 01.08.2023 року оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, оскільки судова кореспонденція, надіслана йому за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення повернулася з відміткою пошти „за закінченням терміну зберігання. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 04.10.2010 року між [PERSON] , відповідачем у справі, та ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачем у справі, найменування якого в наступному було змінено на АТ КБ «ПриватБанк», так як АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір шляхом власноручного підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 04.10.2010 року та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки „Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 04.10.2010 року, які разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 склали договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під процентну ставку 30 % річних. З умовами споживчого кредитування відповідач був додатково ознайомлений в Овруцькому відділенні АТ КБ „Приватбанк під підпис 19.04.2021 року. Як вбачається із доданих до позову довідок АТ КБ «Приватбанк», в межах укладеного договору у період з 26.11.2013 року по 19.04.2021 року позивачем 18 разів надавалися відповідачу кредитні картки, останній раз 19.04.2021 року кредитна картка „Універсальна GOLD терміном дії 02/25; 26.11.2013 року відповідачу був вперше встановлений кредитний ліміт на кредитну платіжну картку в сумі 1200 грн., який неодноразово збільшувався на значні суми та 26.12.2019 року становив 52000 грн., а 14.11.2022 року був зменшений до 0 грн. Як видно з банківської виписки за договором за період з 26.11.2013 року по 11.01.2023 року про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] , станом на 11.01.2023 року надходження склали 322626,93 грн., витрати склали 387739,67 грн., баланс склав - 65112,74 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 04.10.2010 року, станом на 09.01.2023 року загальна заборгованість по договору за невиконання умов договору склала 65112,74 грн., з яких: 53260,70 грн. - заборгованість за кредитом, 11852,04 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість за комісією та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0 грн. У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. (постанова ВС від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010). Доказів того, що укладений сторонами кредитний договір про надання банківських послуг визнавався в судовому порядку недійсним матеріали справи не містять, а тому суд презюмує його правомірність. Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою-третьою статті 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 1067 ЦК України банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом. У позові зазначено, що заборгованість за тілом кредиту становить 53260,70 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та банківської виписки вбачається, що заборгованість за кредитом виникла у зв`язку з накопиченням боргу за тривалий період. Відтак, суд доходить висновку про підставність вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі, що перевищує кредитний ліміт, а також заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 11852,04 грн. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю, а саме про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту та відсотків. Позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн., які у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved