Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 2436,78 грн, та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості 16.05.2022 звернувся [PERSON] із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. При опрацюванні даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виявлено, що під час перебування на обліку відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «САТ». 28.11.2022 Київським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 1849, яким встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах під час знаходження на обліку в центрі зайнятості. Таким чином, відповідач належав до категорії зайнятого населення, про що не повідомив Солом`янську районну філію КМЦЗ. Розмір нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття з 02.06.2022 по 12.07.2022 становить 2436,78 грн. Оскільки вказані кошти у добровільному порядку не повернуті, з цих підстав позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Сторони у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.05.2022 [PERSON] звернувся до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. У заяві [PERSON] зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. 16.05.2022 [PERSON] звернувся до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про призначення (поновлення) виплат допомоги по безробіттю. Актом Київського міського центру зайнятості № 1849 від 28.11.2022 встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТК «САТ» з 02.06.2022. Відповідно до довідки-розрахунку відділу бухгалтерського обліку Київського міського центру зайнятості № 295 від 29.11.2022, [PERSON] за періоди 02.06.2022-30.06.2022, 01.07.2022-12.07.2022 виплачено 2436,78 грн. Солом`янська районна філія Київського міського центру зайнятості листом № 2695-2528/22 від 01.12.2022 повідомило [PERSON] про необхідність повернення допомоги по безробіттю у розмірі 2436,78 грн. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення". За приписами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, у період перебування на обліку у якості безробітного, відповідач перебував у трудових відносинах, відтак належав до категорії зайнятого населення. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України). Оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про перебування у трудових відносинах, сума виплаченого забезпечення у розмірі 2436,78 грн підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved