Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за позивачем, [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач свої вимоги мотивує тим,\~що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на частку житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , яку фактично прийняв чоловік померлої, спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , у зв`язку з чим йому став належати весь житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за вказаною адресою. Нотаріально факт прийняття спадщини [PERSON] не оформив. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , яку фактично прийняла позивачка, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але оформити факт прийняття спадщини не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями на ім`я спадкодавця. На теперішній час позивачу необхідно оформити прийняту спадщину на вказане домоволодіння. 3 цією метою вона звернулась до нотаріуса, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 27.10.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 10.11.2023 року о 09:00 годині (а.с.26), про що повідомлено сторін по справі (а.с.27). Даною ухвалою також витребувано у Приватного нотаріуса\~Болградського районного\~нотаріального округу\~Одеської області\~Агбун М.І. копії спадкових справ щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.21). 10.05.2023 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №285/2021 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.38-73). У підготовче засідання призначене на 20.11.2023 року: - позивач не прибула, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства. В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.3). - представник відповідача про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, до суду не прибув. Через підсистему «Електронний суд» до суду за підписом голови Болградської міської ради Одеської області Димитрієва С.Г. надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача (а.с.29-30). 20.11.2023 року Приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. надала копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.31, 33-86), а також повідомила, що спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] нею не заводилася, була заведена приватним нотаріусом Ажинтаревим В.В. № 8-2017 (а.с.31, 32). Ухвалою суду від 20.11.2023 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на13:00 годину 06.12.2023 року (а.сс.87), про що повідомлено сторін по справі (а.с.88). Цією ж ухвалою зобов`язано Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Анжинтарева В.В в строк до 05.12.2023 року надати до суду копію спадкової справи № 8-2017 від 30.01.2017 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.89). 01.12.2023 року судом отриману копію спадкової справи № 8-2017 від 30.01.2017 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.90-104). В судове засідання 06.12.2023 року: - позивач не прибула, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства. В позовній заяві позивачем було зазначено клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.3). - представник відповідача про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, до суду не прибув. Раніше, 09.11.2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду за підписом голови Болградської міської ради Одеської області Димитрієва С.Г. надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача (а.с.29-30). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судовим розглядом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: [PERSON] - голова господарства, [PERSON] його дружина (а.с.9). Рішенням 5 сесії ХХІІІ скликання Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.02.199 року за [ADDRESS] (а.с.16). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час\~ законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.\~ Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).\~ Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Разом з цим за період з 1991 року по день смерті спадкодавця рішення про право власності на житловий будинок за вказаною адресою на ім`я спадкодавців сім`ї [PERSON] не приймалося. В силу зазначених вимог, [PERSON] та [PERSON] є власниками зазначеного домоволодіння у рівних частках по 1/2 кожний, як члени колгоспного двору, однак в силу певних обставин за час свого життя не оформили належним чином право власності на це майно. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22.06.2013 року, актовий запис №29 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області від 08.11.1952 року (а.с.8). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області за №407/02-40 від 20.10.2023 року на день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживав і був зареєстрований чоловік [PERSON] (а.с.9). Так, з матеріалів спадкової справи №8-2017 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. (а.с.90-104) вбачається, що: - [INFO] [PERSON] , чоловік померлої подав заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дружини (а.с.92). Свідоцтво про прийняття спадщини не видавалося. Будь-які інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, як за заповітом так і за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А відтак, [PERSON] , шляхом проживання і реєстрації разом зі спадкодавцем в спадковому домоволодінні за адресою: [ADDRESS] набув право на 1/2 частину цього домоволодіння, належну спадкодавцю [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.09.2022 року, актовий запис №594 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок (1/2 + 1/2) з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області за №407/02-40 від 20.10.2023 року на день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.9). За час свого життя спадкодавець [PERSON] розпорядився усім своїм майном, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповівши [PERSON] , [INFO] Цей заповіт посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1556-1557 (а.с.10). 11 січня 2023 року спадкоємцем [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи 7/2023 (а.с.34-86). На ім`я [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а.с.82, 83 зворотна, сторінка 85). Втім постановою від 12.10.2023 року приватного нотаріуса Агбун М.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу (а.с.23). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. В матеріалах спадкової справи відсутні заяви будь-кого іншого зі спадкоємців за законом (а.с.31-86). Відповідно до\~\~ч.5\~ст.1268\~ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, набула право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved