Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Визначити спосіб участі батька, [PERSON] , у вихованні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] шляхом встановлення графіку побачень відповідача з дітьми: - щонеділі з 12.00 до 20.00 години. Вимоги обґрунтовує тим, що вона 21.04.2012 року уклала шлюб із відповідачем, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського управління юстиції, актовий запис №313. У даному шлюбі у сторін народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року сторони припинили спільне проживання. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року у справі №521/2347/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано. З метою забезпечення захисту прав позивачки й реалізації якнайкращих інтересів дітей є необхідність у визначенні місця проживання доньок з позивачкою на підставі рішення суду. Окрім того, існує спір щодо графіку побачень відповідача з доньками та способу його участі у їх вихованні. За відсутності конкретно визначеного графіку побачень [PERSON] з доньками, він дозволяє у будь - який зручний для нього час, не зважаючи на плани та розпорядок дня дітей, приїхати і вимагати відпустити доньок з ним. Час від часу, не попереджаючи позивача, забирає доньок зі школи або дитячого садка, через що вона змушена хвилюватися. [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з його доньками [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення йому наступного графіку побачень з дітьми, який першочергово та в повній мірі, відповідає їхнім інтересам та узгоджується з їхнім установленим (звичним та нормальним) графіком та сприятиме дотриманню звичних для дітей умов щодо організації, розпорядку повсякденного життя доньок і їх навчального процесу: - надавши батьку дітей право, під час навчального процесу його доньок, забирати їх з місця їхнього постійного проживання, щоранку з понеділка по п`ятницю для відвезення їх до їхніх навчальних закладів на автомобілі та за погодженням з матір`ю дітей, забирати (відвозити) доньок до місця їхнього постійного проживання, після завершення навчального дня (занять). - надавши батьку дітей право забирати дітей до місця свого проживання, кожну першу та третю суботу місяця з 19.00 до наступного дня - неділі до 20.00 години з ночівлею для спільного проведення часу та спілкування, в тому числі відвідування парків, ігрових майданчиків, зоопарків, біопарків, аквапарків, цирку, концертів, виставок, музеїв, галерей, розважальних дитячих закладів та ін. - надавши батьку дітей право забирати дітей з місця їхнього постійного проживання, кожну неділю з 11.00 години до 21.00 години, для спільного проведення часу та спілкування, в тому числі відвідування парків, ігрових майданчиків, зоопарків, біопарків, аквапарків, цирку, концертів, виставок, музеїв, галерей, розважальних дитячих закладів та ін. - надавши батьку дітей право забирати дітей з місця їхнього постійного проживання, для спільного проведення часу та спілкування, в дні їх народження, кожного року [INFO] та [INFO] з 09.00 год. до 14.00 год. або з 15.00 год. до 20.00 год., за попереднім узгодженням (вибору зазначених годин спільного проведення часу та спілкування в день їхнього народження) з матір`ю дітей. - надавши батьку дітей право забирати дітей з їхнього постійного проживання, для спільного проведення часу та спілкування, в день його народження, кожного року [INFO] з 10.00 години до 14.00 години або з 15.00 години до 20.00 години за попереднім узгодженням (вибору зазначених годин спільного проведення часу та спілкування в день народження батька) з матір`ю дітей. - надавши батьку дітей право забирати дітей з місця їхнього постійного проживання, під час літніх канікул для їх відпочинку та оздоровлення, шляхом відвідування спеціалізованих пляжних комплексів та закладів на узбережжі чорного моря, лиманів, річок та озер, аквапарків та ін. (в т.ч. за межами міста Одеси) кожну першу та третю неділю місяця літніх канікул з 10.00 год. до 22.00 год. При цьому зазначає, що проти заявленого [PERSON] , позову заперечує частково. Вказує, що колишня дружина з початку квітня 2023 року усіляко (різними способами, своїми діями та бездіяльністю) чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні його неповнолітніх доньок. Останнє проявляється у забороні йому побачень та спілкуванні з дітьми, на тих умовах, згідно тих графіків і домовленостей, які існували між ними, як до розірвання шлюбу так і після припинення фактичних шлюбних відносин і сумісного проживання. Єдиною відповіддю на питання батькам дітей стосовно причин заборони йому бачитися з його доньками, відвозити їх до школи та забирати з навчальних закладів, залишатися з ночівлею у себе і т.і. є те, що вона з її новим чоловіком «так вирішили» і їй «так комфортно». Позивач вважає, що такі аргументи щодо поведінки і створення йому перешкод у спілкуванні з його дітьми, у відповідності до установленого графіку побачень з доньками, є неприпустимими, такими що не відповідають інтересам дітей та порушують його права як батька. Позивач уклала та зареєструвала шлюб. У подружжя народився син. Старша донька [PERSON] у телефонній розмові з батьком скаржилася на поведінку нового чоловіка матері. Позивач, як батько своїх дітей, з народження доньок сумлінно та в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки щодо їх утримання. Позивач щомісячно (за домовленістю з колишньою дружиною) сплачує аліменти на утримання дітей та інші витрати, які були сплачені батьком особисто та особисто матері дітей готівкою для забезпечення оплати нею різного роду покупок товарів, послуг в інтересах дітей. [PERSON] в присутності дітей ображала позивача нецензурними висловами та лайкою, що стало підставою не одного звернення до правоохоронних органів м. Одеси та складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. [PERSON] за місцем свого постійного проживання створені всі максимально можливі та належні умови для перебування дітей у нього. Позивач за зустрічним позовом твердо впевнений, що має право на спілкування з дітьми саме в такому графіку побачень з дітьми, який він просить. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному об`ємі. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився. Про слухання справи сповіщений належним чином. Від представника надійшла заява про слухання справи у його відсутності у відповідності до Висновку органу опіки та піклування від 01.11.2023 року №3107/01-20. Представник третьої особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради (як орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.ч. 2,8,9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони 21.04.2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського управління юстиції, актовий запис №313. У даному шлюбі у них народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року у справі №521/2347/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано. При цьому судом встановлено, що у добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі матері та батька у вихованні доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З огляду на досліджений висновок органу опіки та піклування судом встановлено, що органом опіки та піклування всебічно розглянуто питання щодо визначення способу участі батька у вихованні доньок. Слід зазначити, що особисті неприязні відносини між членами родини, колишніми членами родини тощо не можуть впливати на відносини між батьками та дітьми. Особисте суб`єктивне ставлення подружжя один до одного не має стати розривом контакту між батьком та дитиною. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд, оцінює усі докази в сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення як первісного, так і зустрічного позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial