Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

01 вересня 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.06.2021 року у розмірі 33\~310,60 грн станом на 26.07.2023 року, яка складається з: 19\~960,65 грн. заборгованості за кредитом, 13\~349,95 грн заборгованості по відсоткам, та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.06.2021 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Вказує, що акціонерне товариство «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.07.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 33\~310,60 грн., яка складається з: 19\~960,65 грн. заборгованості за кредитом, 13\~349,95 грн. заборгованості по відсоткам. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою від 19.10.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволеннючастково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2021 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідач [PERSON] отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві також зазначено, що позичальник згодний з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором надання банківських послуг до його укладення та згодний з його умовами, Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті А-Банку - www.a-bank.com.ua та зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. На підтвердження факту укладення договору позивач АТ «А-Банк» надав, окрім анкети-заяви, також Витяг з Умов та надання банківських послуг та Тарифи по картці «Зелена». При цьому, згідно з наданим банком розрахунком загальна заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 18.06.2021 року станом на 26.07.2023 року становить 33\~310,60 грн., яка складається з наступного: 19\~960,65 грн. заборгованості за кредитом, 13\~349,95 грн. заборгованості по відсоткам. Стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частина друга статті 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування. Частина перша статті 12 ЦПК України, вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За частиною першою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Стаття 79\~ЦПК України вказує, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 61-28582ск18. Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з [PERSON] складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом. На підтвердження вказаних обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, позивачем було надано до суду письмові докази, зокрема: 1) копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, яка містить підпис заявника та відмітку банку про її прийняття та опрацювання ; 2) копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк»; 3) копію витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена»; 4) розрахунок заборгованості за договором; 5) копію Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». З аналізу наданих банком доказів вбачається, що в анкеті-заяві, на яку посилається АТ «Акцент-Банк» в позовній заяві відсутня процентна ставка за користування кредитом. Частина 4 ст.\~263\~ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» та витяг з Умов та надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг. Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, а також Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом 18.06.2021 року містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків. Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, та не може бути взятий до уваги судом. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити умови, на яких укладався кредитний договір, правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19). З огляду на викладене, помилковими є твердження позивача про те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався коштами, а тому погодився з Умовами та правилами. Крім того, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою простого електронного підпису, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати відсотків, з огляду на таке. Стаття 9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. З огляду на викладене, зазначений Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. Анкета-заява також не містить жодних відомостей про сам Паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Також, зазначений Паспорт, підписаний [PERSON] , із зазначенням того, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність і є актуальною до (дата не зазначена). Більш того, з його змісту слідує, що в ньому містяться умови кредитного договору в залежності від типу кредитного продукту, при цьому інформації, про те, який саме тип було обрано відповідачем, матеріали справи не містять. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». З огляду на викладене, наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження сторонами розміру відсотків, а також порядку їх нарахування. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави стягнення на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» процентів за користування кредитом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов і тарифів кредитування. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530ЦК\~України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» 19\~960,65 грн. заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1\~608,33 грн (19\~960,65 /33\~310,60 х 2\~684,00).

Outcome: partial