Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У липні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 01.12.2022 у розмірі 30 000, 00 доларів США. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 01.12.2022 між нею та відповідачем було укладено договір позики, який оформлено у вигляді розписки, за яким останній отримав у борг кошти розміром 30 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення - до 01.04.2023. З огляду на те, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.07.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2023, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 20.07.2023, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні по суті. У судове засідання, позивач не з`явилась, надала заяву про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання заявлених позовних вимог. Також, відповідач висловив прохання щодо розстрочення суми боргу. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Так, судом встановлено, що відповідно до оригіналу розписки яка складена 01.12.2022, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] кошти розміром 30 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення - 01.04.2023. Також з зазначеної розписки вбачається обов`язок [PERSON] , крім повернення боргу у розмірі 30 000,00 доларів США, сплатити суму у розмірі 3 000,00 доларів США. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 23.10.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №723/304/16, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до висновку ВС викладеного у постанові від 26.09.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №483/1953/16, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу. Отже, виходячи з позиції відповідача висловленої у заяві від 20.10.2023 і з огляду на те, що ним було отримано кошти у борг саме в іноземній валюті та встановлений розпискою обов`язок останнього щодо повернення таких коштів, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання розстрочки виконання рішення вирішується у порядку встановленому розділом VI (Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів) ЦПК України. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10 970,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved