Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся із позовом до суду, яким просив визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що з 10.06.2016 року він був призначений на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області. В подальшому був переведений на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області і перебував на цій посаді станом на 11.01.2021 року. 05.03.2021 року його було переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту держвного контролю на транспорті. Наказом по установі № 150-Д від 06.07.2021 року у зв`язку порушенням трудової дисципліни, що виразилося у неналежному здійснені державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, а саме: складання актів проведення рейдових перевірок від 26.03.2021 року №215969, від 26.03.2021 року №215970, від 11.01.2021 року №215733, від 14.04.2021 року №265609, стосовно осіб, незареєстрованих в установленому законодавством порядку як суб`єкти господарювання, що унеможливило уповноваженим на те особам розглянути справи про порушення та прийняття рішення на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», йому, як старшому державному інспектору відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту держвного контролю на транспорті, було голошено догану. Із спірним наказом його ознайомлено 21.07.2021 року. Означений наказ вважає незаконним, протиправним, і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Акти проведення рейдових перевірок від 26.03.2021 року №215969, №215970, від 14.04.2021 року №265609 він не складав та в даних перевірках участі не приймав. Що стосується акту від 11.01.2021 року №215733, то, на думку позивача, він був складений ним у відповідності до вимог діючого законодавства України. Також позивачем наголошується, що в спірному наказі не вказано який пункт і якого нормативно-правового акту було ним порушено, перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області його не ознайомлювали з посадовою інструкцією. Окрім цього, позивач вважає, що на момент винесення вищевказаного наказу сплив місячний строк застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст. 148 КЗпП України. Відтак, позивач вважає, що у його діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №150-Д від 06 липня 2021 року про застосування дисциплінарного стягнення. Ухвалою судді від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що винесення наказу №150-Д від 06 липня 2021 року про застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення було здійснено згідно діючого законодавства, в результаті порушення позивачем трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, важає, що винесений наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення є обґрунтованим та правомірним, а тому просив у задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі. Крім того, представник відповідача вважає, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору (п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України), оскільки на час розгляду справи в силу вимог ст. 151 КЗпП України позивач вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Суд заслухавши сторін, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено наступне. Відповідно до наказу №1731-К від 10.06.2016 року [PERSON] з 15.06.2016 року призначено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (а.с.18). Відповідно до наказу №826-К від 18.06.2020 року [PERSON] з 19.06.2020 року переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (а.с.89). Відповідно до наказу №339-К від 05.03.2021 року [PERSON] з 05.03.2021 року переведено на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті (а.с.15). Відповідно до посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, старший державний інспектор не є державним службовцем, а основними його завданнями є в т.ч. здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на залізничному транспорті (а.с. 76-79). Наказом від 01.07.2016 року №357 (а.с.95-102) уведено в дію Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників, які не є державними службовцями Державної служби України з безпеки на транспорті ( з наступними змінами). Відповідно до вказаного наказу в Укртрансбезпеці трудова дисципліна ґрунтується на засадах належного і сумлінного виконання працівниками своїх обов`язків, створення необхідних організаційних та економічних умов для високоефективної роботи, свідомого ставлення до неї, застосування методів переконання та заохочення за сумлінну працю. Наказом № 150-Д від 06.07.2021 [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що виразилося у неналежному здійсненні ним державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, а саме: складання актів проведення рейдових перевірок від 26.03.2021 року №215969, від 26.03.2021 року №215970, від 11.01.2021 року №215733, від 14.04.2021 року №265609, стосовно осіб, незареєстрованих в установленому законодавством порядку як суб`єкти господарювання, що унеможливило уповноваженим на те особам розглянути справи про порушення та прийняття рішення на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.74). Підставами для винесення вказаного наказу стали службова записка начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 11.06.2021 року №40748/6.1/18-21 та пояснення позивача від 25.06.2021 року. 11.06.2021 року комісією відповідача було складено висновок позапланової перевірки, згідно якого по результатам проведення позапланової перевірки було виявлено ряд порушень, серед яких вищевказане порушення, допущене позивачем (а.с. 110-138). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Відповідно до положень ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників. Аналіз викладених вище норм вказує, що під час вирішення питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності на роботодавцеві лежить обов`язок щодо визначення: в чому конкретно проявилося порушення працівником трудової дисципліні з додержанням власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, зазначення фактичних обставин вчинення дисциплінарного проступку. Для накладення дисциплінарного стягнення необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 20.07.2020 року, справа № 554/9493/17, провадження № 61-38286св18, які враховуються судом, з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Так, в ході судового розгляду справи судом було встановлено, що в оскаржуваному наказі №150-Д від 06.07.2021 року відповідачем ставилось в вину позивачу порушення трудової дисципліни, що виразилося у неналежному здійсненні ним державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, а саме: складання актів проведення рейдових перевірок від 26.03.2021 року №215969, від 26.03.2021 року №215970, від 11.01.2021 року №215733, від 14.04.2021 року №265609, стосовно осіб, незареєстрованих в установленому законодавством порядку як суб`єкти господарювання, що унеможливило уповноваженим на те особам розглянути справи про порушення та прийняття рішення на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт». Підставою для винесення вказаного наказу стала, зокрема, службова записка начальника Управління внутрішньої безпеки Вадима Лаврика від 11.06.2021 року №40748/6.1/18-21, однак її для дослідження судом, не було надано. Обставини щодо складання позивачем актів проведення рейдових перевірок від 26.03.2021 року №215969, від 26.03.2021 року №215970, від 14.04.2021 року №265609 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та позивачем заперечуються. Наведене свідчить, що оголошення позивачу догани в частині вищевказаних обставин є безпідставним. В ході розгляду справи знайшли своє підтвердження лише обставини щодо складання позивачем акту проведення перевірки від 11.01.2021 року №215733. Догана оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В наказі обов`язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Наказ №150-Д від 06.07.2021 року містить посилання на Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників, які не є державними службовцями Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджених наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.07.2016 року №357 (зі змінами) та положення посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженої головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12.01.2021 року. Разом з тим, в ході розгляду справи судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивача було належним чином ознайомлено з вищевказаними правилами та інструкцією. Водночас безпідставним є посилання відповідача на порушення позивачем положень посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю на залізничному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті з огляду на те, що на момент складання акту проведення перевірки від 11.01.2021 року №215733 позивач перебував на іншій посаді та вказана вище інструкція була затверджена вже після складання даного акту перевірки (12.01.2021 року). Крім того, та обставина, що складання позивачем акту проведення перевірки від 11.01.2021 року №215733 було здійснено стосовно особи, яка незареєстрована в установленому законодавством порядку як суб`єкт господарювання, що унеможливило уповноваженим на те особам розглянути справи про порушення та прийняття рішення на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», не може бути безумовною підставою для застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновків, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства та за відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося без законної підстави, а тому заявлені вимоги позивача про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Доводи позивача про сплив строку для застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 148 КЗпП Украни, суд вважає безпідставними, оскільки про обставини можлививого вчинення позивачем проступку відповідачу стало відомо лише по результатам проведеної перевірки (11.06.2021 року), при цьому зі змісту листа відповідача від 04.02.2021 року за №8661/20.3/24, адресованого на ім`я ГУ ДФС у Миколаївській області (а.с.11), вбачається, що відповідачем станом на 04.02.2021 року було виявлено лише можливий факт порушення порядку здійснення господарської діяльності [PERSON] . Суд також не бере до уваги доводи відповідача з приводу того, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору (п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України), оскільки на час розгляду справи в силу вимог ст. 151 КЗпП України позивач вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Стаття 151 КЗпП України передбачає зняття дисциплінарного стягнення, однак жодним чином не поновлює порушених трудових прав позивача, а тому висновки відповідача про відсутність предмету позову є безпідставними. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved