Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] , з відповідачем [PERSON] , 05 серпня 2000 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України та зроблено запис за № 792 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу є діти: донька [PERSON] , [INFO] (повнолітня), та син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, що відповідач проживає в іншій країні більше 8 років, подружжям припинилися шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Шлюб сторони розривають вперше, проти примирення позивачка заперечує. Ухвалою судді від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/18934/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти надання терміну на примирення заперечила. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 05 серпня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, зроблено запис № 792, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 серпня 2000 року. У шлюбі в сторін народилися діти, син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Донька [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою. У судовому засіданні встановлено, що подружжя тривалий час не веде спільного господарства та не підтримує шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачк, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved