Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

04.10.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те що їй належить частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований з червня 2005 року відповідач, але в ньому не проживає. Витрат по утриманню будинку не здійснює, особистих речей його в будинку немає. Будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його не проживання не існує. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію представником подано заяву в якій останній позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути у відсутність сторони позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і\~шляхом розміщення\~оголошення про\~виклик до\~суду на\~офіційному сайті\~Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~областіпричини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, належить частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 10.06.2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1000. Згідно довідки Мотовилівського старостинського округу ВК Фастівської міської ради від 18.08.2023 року № 400, за даними Єдиного державного демографічного реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Фастівської міської ради від 08.06.2022 року № 126, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 08.06.2005 року по теперішній час. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного проживання від 18.08.2023 року № 438, комісією в складі в.о. старости Мотовилівського старостинського округу Несеною С.Г., стажером Мотовилівського старостинського округу Ночвіною Н.В., власниці будинку [PERSON] та сусідки [PERSON] , проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що будинок розділений на двох господарів. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Зі слів сусідки [PERSON] [PERSON] за даною адресою не проживає приблизно з 2021 року та проживає за кордоном (орієнтовно у Польщі). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved