Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 13.06.2015 року, зареєстрованому у виконкомом Шевченківської селищної ради м.Красноармійська Донецької області. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, з боку відповідача відсутня увага до позивачки, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем по справі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, зі змісту поданої заяви просила справу слухати у її відсутність ( а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згоден (а.с.13). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст.ст.128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Суд, у відповідності до ст. ст. 13, 84 ЦПК України розглянув справу на підставі наявних в ній доказів, поданими учасниками судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13.06.2015 року, зареєстрованого виконкомом Шевченківської селищної ради м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №9 (а.с.5). Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.6). З матералів справи вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні відносини та мешкають окремо. Жодного клопотання про примирення від сторін на надійшло, окрім того, як позивачка так і відповідач наполягають на розрванні шлюбу. Спору про майно між сторонами на момент розгляду даної справи не існує. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов`язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позву. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, заяву відповідача про визнання позову, відсутність клопотань про примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням ч.1 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved