Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

позивач звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач доводиться йому батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Він є студентом та навчається на ІІІ курсі денної форми навчання Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, форма навчання: контрактна, загальна сума оплати навчання складає 66680,00 гривень, що підтверджується довідкою від 23.10.2023 року за №18/01 виданою історичним факультетом Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна та контрактом 1801/21-070с від 28.08.2021 року про надання освітньої послуги укладеним з Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна, договором про навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна №сі-05/10в(б) від 27.08.2021 року; платіжними інструкціями про оплату за навчання за період 2022 2023 років, платник він та його мати [PERSON] . Незважаючи на те, що він повнолітній, він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням і відповідно відповідач зобов`язаний його утримувати до досягнення двадцяти трьох років або до припинення навчання. Строк навчання з 01 вересня 2021 року, а датою закінчення є 30 червня 2025 року. Так як він проживає разом з матір`ю, [PERSON] , яка після розірвання шлюбу з батьком вийшла заміж і змінила прізвище зі [PERSON] на [PERSON] , однією сім`єю, то у зв`язку з навчанням вони несуть одні відповідні матеріальні витрати: на оплату навчання, на придбання підручників та посібників для навчання, на поїздки з дому до місця навчання і в зворотному напрямку, на щоденне харчування та придбання продуктів, на одяг та предмети особистої гігієни. Вказані витрати пов`язані з його навчанням він сам не в змозі оплатити, так як має доходи з домашнього господарства та тимчасових заробітків. За своїм матеріальним становищем відповідач в змозі надавати щомісячну матеріальну допомогу на його утримання, у зв`язку з його навчанням, так як проживає сам, відповідно має постійний дохід, інших осіб на утриманні не має. Угоди про його утримання у зв`язку з його навчанням між ним та відповідачем не досягнуто, тому він вимушений звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2023 року відкрито провадження по справі, з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак копії матеріалів справи разом з повісткою повернулися до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення публікації на офіційному сайті Судова влада від якого до суду не надійшов відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 198 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, відповідно до статті 199 СК України підставами виникнення аліментного зобов`язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Крім того, ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем знаходження дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого у травні 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 31 від 07.05.2004 року, громадянин [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є громадянин [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . Згідно копії довідки №18/01 від 23 жовтня 2023 року виданої історичним факультетом Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна громадянин [PERSON] дійсно є студентом історичного факультету ІІІ курсу денної форми навчання з терміном навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Контракт 1801/21-070с від 28.08.2021 року укладений між Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна та [PERSON] , договором про навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна №сі-05/10в(б) від 27.08.2021 року; платіжними інструкціями про оплату за навчання за період 2022 2023 років, підтверджують факт навчання позивача на платній основі, загальна вартість платної освітньої послуги складає 66680,00 гривень. Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] виданого 12 листопада 2011 року підтверджує, що мати позивача, змінила своє прізвище за [PERSON] на [PERSON] . Позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням він та його мати, оскільки він проживає разом з нею, несуть відповідні матеріальні витрати: на оплату навчання, на придбання підручників та посібників для навчання, на поїздки з дому до місця навчання і в зворотному напрямку, на щоденне харчування та придбання продуктів, на одяг та предмети особистої гігієни. Вказані витрати пов`язані з його навчанням він сам не в змозі оплатити, так як має доходи з домашнього господарства та тимчасових заробітків.. Відповідач будучи повідомлений про наявний до нього позов, не з`явився до суду, не спростував обставини викладені у позовній заяві, а також не надав документів про стан свого здоров`я та матеріального положення. За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані докази, суд знаходить достовірно встановленим, що повнолітній син сторін продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки не надав суду заперечень щодо позову. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача щомісячно, на період навчання [PERSON] в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для працездатної особи. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує також й обов`язок матері по утриманню повнолітнього сина на період його навчання у навчальному закладі. Суд також вважає необхідним вирішити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідача в дохід держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved