Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

13.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності до Дніпровського УП НП України у місті Києві, Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що йому було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у період з 30.03.2020 року по 17.11.2020 року здійснювалося досудове розслідування. З 17.11.2020 року до 08.12.2021 року справа відносно нього перебувала у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року його, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 15.06.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої без задоволення. У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності зазнав моральних страждань через переслідування його з боку правоохоронних органів, тривале досудове розслідування, безпідставне обвинувачення, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючими, йому довелося змінити звичний спосіб життя, відволікатись від роботи, нервувати, з`явилося порушення сну, тривожність, змушений був нести додаткові фінансові витрати на послуги адвоката. Вважає, що йому має бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 146 865, 00 грн., що розрахована, виходячи з розміру однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць у період з 30.03.2020 року до 15.06.2022 року. Так, розмір мінімальної заробітної плати на місяць становив у період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року - 4 723, 00 грн.; з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5 000, 00 грн.; з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6 000, 00 грн.; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6 500, 00 грн.; з 01.01.2022 року по 30.09.2022 року - 6 500, 00 грн. Таким чином, розмір моральної шкоди розраховано позивачем наступним чином: за 2020 рік: 30.03.2020 року по 31.08.2020 року - 4 723, 00 грн. х 5 місяців = 23 615, 00 грн.; 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5 000, 00 грн. х 3 місяці = 15 000, 00 грн.; за 2021 рік: 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6 000, 00 грн. х 11 місяців = 66 000, 00 грн.; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6 500, 00 грн. х 1 місяць = 6 500, 00 грн.; за 2022 рік: 01.01.2022 року по 15.06.2022 року - 6 500, 00 грн. х 5 місяців = 32 500, 00 грн. + 216, 67 грн./день х 15 днів = 3 250, 00 грн., разом за 2022 рік - 35 750, 00 грн. Разом сума до стягнення за завдану моральну шкоду складає 146 865, 00 грн. Крім того, йому також завдано майнової шкоди, а саме у зв`язку з необхідністю понесення витрат на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій. Зазначена суму складає 61 600, грн., що підтверджується доданими витягом з договору про надання правової допомоги, детального опису наданої правової допомоги клієнту [PERSON] у КП № 12020100040002336, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 38 від 11.11.2020 року, квитанціями до прибуткового касового ордера № 1/22/К від 20.06.2022 року та № 2/22/К від 20.06.2022 року. Просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду у розмірі 61 600, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 146 865, 00 грн. 20.10.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначеного підготовче засідання. 09.01.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача Державної казначейської служби України, відповідно до змісту якого останні не визнали заявлені до них вимоги, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 12.01.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, відповідно до змісту якого останні не визнали заявлені до них вимоги, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також зазначили, що питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути як матеріальну допомогу, повинно вирішуватись в межах кримінального провадження. 06.03.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача Дніпровське управління НП в місті Києві, відповідно до змісту якого останні не визнали заявлені до них вимоги з огляду на їх безпідставність, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 14.03.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви позивача [PERSON] про заміну відповідача у справі № 752/14290/22 за позовом [PERSON] до Дніпровського УП НП у місті Києві, Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, заміну залученого позивачем [PERSON] відповідача Дніпровське УП НП в місті Києві на належного відповідача ГУ НП в місті Києві, залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ГУ НП в місті Києві - Дніпровське управління НП в місті Києві. 31.07.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача ГУ НП в місті Києві, відповідно до змісту якого останні не визнали заявлені до них вимоги з огляду на їх безпідставність, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 31.07.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. Будучи присутнім у судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені ним вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Зазначив, що у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності не міг приймати участь у тендерних закупівлях, що пов`язано з його діяльністю, оскільки на час слідства йому не могли видати довідку про відсутність судимості. Зазначене призвело до стресу, погіршення стану здоров`я, в цілому. Представники відповідачів Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, Київської міської прокуратури заперечували проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Відповідачі ГУ НП в місті Києві, Державна казначейська служба України явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, направили відзив на позов на адресу суду. Третя особа Дніпровське УП НП України в місті Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, направили відзив на позов на адресу суду. Врахувавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у період з 30.03.2020 року по 17.11.2020 року здійснювалося досудове розслідування. З 17.11.2020 року до 08.12.2021 року справа відносно нього перебувала у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року його, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 15.06.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої без задоволення. Позивач зазначає, що у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності зазнав моральних страждань через переслідування його з боку правоохоронних органів, тривале досудове розслідування, безпідставне обвинувачення, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючими, йому довелося змінити звичний спосіб життя, відволікатись від роботи, нервувати, з`явилося порушення сну, тривожність, змушений був нести додаткові фінансові витрати на послуги адвоката. Вважає, що йому має бути відшкодовано моральну шкоду у розмірі 146 865, 00 грн., що розрахована, виходячи з розміру однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць у період з 30.03.2020 року до 15.06.2022 року. Так, розмір мінімальної заробітної плати на місяць становив у період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року - 4 723, 00 грн.; з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5 000, 00 грн.; з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6 000, 00 грн.; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6 500, 00 грн.; з 01.01.2022 року по 30.09.2022 року - 6 500, 00 грн. Таким чином, розмір моральної шкоди розраховано позивачем наступним чином: за 2020 рік: 30.03.2020 року по 31.08.2020 року - 4 723, 00 грн. х 5 місяців = 23 615, 00 грн.; 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5 000, 00 грн. х 3 місяці = 15 000, 00 грн.; за 2021 рік: 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6 000, 00 грн. х 11 місяців = 66 000, 00 грн.; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6 500, 00 грн. х 1 місяць = 6 500, 00 грн.; за 2022 рік: 01.01.2022 року по 15.06.2022 року - 6 500, 00 грн. х 5 місяців = 32 500, 00 грн. + 216, 67 грн./день х 15 днів = 3 250, 00 грн., разом за 2022 рік - 35 750, 00 грн. Разом сума до стягнення за завдану моральну шкоду складає 146 865, 00 грн. Крім того, позивач зазначає, що йому також було завдано майнової шкоди, а саме у зв`язку з необхідністю понесення витрат на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій. Зазначена суму складає 61 600, грн., що підтверджується доданими витягом з договору про надання правової допомоги, детального опису наданої правової допомоги клієнту [PERSON] у КП № 12020100040002336, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 38 від 11.11.2020 року, квитанціями до прибуткового касового ордера № 1/22/К від 20.06.2022 року та № 2/22/К від 20.06.2022 року. Просив суд відшкодувати йому зазначені витрати, як майнову шкоду. Однак, проаналізувавши вимоги позивача в цій частині та докази надані на їх підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про відшкодування майнової шкоди, виходячи з наступного. Так, позивач просить суд відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 61 600, 00 грн., які він сплатив адвокату за надану правову допомогу в межах кримінального провадження № 12020100040002336 за ч. 1 ст. 125 КК України. Однак, зазначені витрати відносяться до судових витрат на правничу допомогу, а питання про їх розподіл мало би вирішуватися в межах кримінальної справи, а саме за результатами її розгляду у вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2021 року за правилами ст. ст. 118, 120, 124, 125, 126, п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково такі вимоги, з огляду на наступне. Звертаючись до суду з позовом, в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем зазначено, що у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності зазнав моральних страждань через переслідування його з боку правоохоронних органів, тривале досудове розслідування, безпідставне обвинувачення, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючими, йому довелося змінити звичний спосіб життя, відволікатись від роботи, нервувати, з`явилося порушення сну, тривожність. Крім того, зазначив, що у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності не міг приймати участь у тендерних закупівлях, що пов`язано з його діяльністю, оскільки на час слідства йому не могли видати довідку про відсутність судимості. Зазначене призвело до стресу, погіршення стану здоров`я, в цілому. [PERSON] надав суду зроблений ним розрахунок суми моральної шкоди. Однак, суд для розрахунку періоду бере до уваги проміжок часу з моменту закінчення досудового розслідування та вручення [PERSON] підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме 17.11.2020 року і до 15.06.2022 року, тобто перегляду вироку судом апеляційної інстанції та набрання виправдувальним вироком законної сили. Так, сума, що підлягає відшкодування в якості моральної шкоди становить 115 416, 48 грн. (13 днів листопада 2020 року, мінімальна заробітна плата за місяць 5 000, 00 грн., тобто за день 166, 66 грн. х 13 = 2 166, 58 грн.; 01.12.2020 року по 31.12.2020 року - 5 000, 00 грн.; за 2021 рік: 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6 000, 00 грн. х 11 місяців = 66 000, 00 грн.; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6 500, 00 грн. х 1 місяць = 6 500, 00 грн.; за 2022 рік: 01.01.2022 року по 15.06.2022 року - 6 500, 00 грн. х 5 місяців = 32 500, 00 грн. + 216, 66 грн./день х 15 днів = 3 249, 90 грн. Разом сума до стягнення за завдану моральну шкоду складає 115 416, 48 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до кримінальної відповідальності, що завершилося постановленням виправдувального вироку, який набрав законної сили, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення). Отже, у справі, що розглядається, суд приходить до висновку, що дії органів досудового розслідування щодо вручення підозри [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України та подальше кримінальне провадження у суді, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки постановлення виправдувального вироку, який набрав законної сили свідчить про те, що [PERSON] незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. Щодо розміру моральної шкоди, розмір компенсації моральної шкоди висвітлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. …Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відтак, суд з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, а також з огляду на наведені вище розрахунки, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь [PERSON] 115 416, 48 грн. Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку». Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] до ГУ НП України в місті Києві, Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України, третя особа Дніпровське УП НП України в місті Києві про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, підлягають частковому задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач не заявив вимогу про їх стягнення на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial