Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій, з урахуванням уточненої заяви, просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 050586, виданий 27.12.2004, належить [PERSON] . Уобґрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 2004 року вона 27 грудня 2004 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 050586. Однак у вказаному державному акту було допущено помилку у написанні прізвища власника земельної ділянки, а саме « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », тому заявниця вимушена звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 11.12.2023. Заявник до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особиГребенківської міської ради Полтавської області до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій повідомив, що є правонаступником Григорівської сільської ради, заперечень щодо заяви не надав. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як вона зможе реалізувати своє право на пенсію. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.08.2002 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] ». Заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] одружилася з [PERSON] , після одруження отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2004 ВВМ №507058 одним із спадкоємців зазначено [PERSON] , зокрема свідоцтво видано на земельну частку/пай, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Григорівське», с. Григорівка, Гребенківського району, Полтавської області, розміром 4,57 в умовних кадастрових гектарах. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5320881300-00-001-0043 серії ПЛ №050586 він виданий на ім`я « [PERSON] », яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Державний акт видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2004. Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 5320881300:00:001:0043 належить [PERSON] . Зважаючи на зазначені розбіжності у прізвищі заявниці в державному акті та інших документах, вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З наданих заявником документів вбачається, що саме їй належить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 050586. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved