Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У вересні 2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається та те, що сторони з 2016 по 2020 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу під час яких [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] батьком [PERSON] зазначено відповідача. У 2020 році стосунки між сторонами були розірвані, дитина залишилась проживати разом з матір`ю та знаходиться на її забезпеченні. Згідно ч. 6 ст.\~19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.\~274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.\~275\~ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду на 07.12.2023 року. 24 листопада 2023 року від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги визнається частково, а саме у стягненні аліментів на утримання дитини у розмірі 1\~416,50 гривень, а саме 50% від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, в іншій частині позовних вимог просила відмовити, зазначивши, що дійсно [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, під час яких [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . Дитина дійсно проживає разом з матір`ю, але батько - [PERSON] не заперечує та ніколи не заперечував, щоб дитина проживала разом із ним, також просив, щоб дитина залишалася у батька, але позивач відмовляє. Твердження позивача, що дитина знаходиться на забезпеченні матері не відповідає дійсності з огляду на наступне: від народження дитини та по сьогоднішній день, батько, [PERSON] , забезпечує [PERSON] , купує йому одяг та надсилає грошові кошти на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується копіями чеків. Так, дитина з боку батька забезпечується верхнім одягом: куртки, шапки, шарф, взуття; повсякденним одягом: колготи, штани, носки, спортивний одяг, водолазки, костюми. Дитині купуються іграшки відповідно до його віку. Що, в свою чергу, спростовує доводи позивача в позовній заяві, що відповідач з 2020 року не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. [PERSON] офіційно ніде не працює, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, тому її твердження щодо самостійного забезпечення сина не відповідає дійсності. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу, що відповідач не дбає про дитину та не надає кошти на його утримання. В свою чергу, відповідач [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів з 01.04.2008 року по теперішній час, що підтверджується довідкою вих.№9 від 20.11.2023 р. Відповідно до вищевказаного документу, відповідач отримує місячну заробітну плату у розмірі 2 696,75 грн. (з травня 2023 року по жовтень 2023 року дохід складає - 16 180,50 грн.). з доданих квитанцій вбачається, що відповідач сплачував добровільно, аліменти у розмірі від 1 500,00 грн. до 2 500,00 грн., що становить майже всю його заробітну плату, оскільки любить свою дитину та не відмовляється від його утримання та забезпечення. Враховуючи подану позовну заяву, та те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, вважає що їх розмір на утримання неповнолітнього [PERSON] повинен складати 1416,50 грн., відповідно до вимог законодавства України. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, оскільки коштів, які перераховує відповідач не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме у стягненні аліментів у розмірі 1416,50 грн., тобто 50% від прожиткового мінімуму доходів громадян, наголошуючи на тому, що відповідач працює водієм автотранспортних засобів у МПП «САС» з 01.04.2008 року по теперішній час, що підтверджується довідкою вих.№9 від 20.11.2023 р., з якої вбачається, що [PERSON] отримує місячну заробітну плату у розмірі 2 696,75 грн. (з травня 2023 року по жовтень 2023 року дохід складає - 16 180,50 грн.). Однак, незважаючи на низьку заробітну плату, відповідач перераховує на картковий рахунок позивача помісячно грошові кошти у розмірі від 1500,00-2500,00 гривень, купляє дитині одяг, іграшки та інше. Сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі, [PERSON] не має можливості, оскільки дана сума значно перевищує його дохід. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 2016 по 2020 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу під час яких [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] батьком [PERSON] зазначено відповідача. У 2020 році стосунки між сторонами були розірвані, дитина залишилась проживати разом з матір`ю та знаходиться на її забезпеченні. Відповідно до довідки №480 від 13.09.2023 року, виданою директором Нерубайського академічного ліцею №1, [PERSON] навчається у 1-А класі. Згідно копії довідки вих. №9 від 20.11.2023 р., виданої директором МПП «САС», [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів з 01.04.2008 року по теперішній час та отримує місячну заробітну плату у розмірі 2 696,75 грн. (з травня 2023 року по жовтень 2023 року сума до виплати складає - 16 180,50 грн.). З копій квитанцій, доданих до відзиву, вбачається, що відповідач з 2020 року регулярно перераховує грошові кошти на рахунок позивача, а також оплачує дитячий одяг, взуття та інше. Крім цього представник позивача у судовому засіданні не заперечувала той факт, що відповідач з вересня 2023 року щомісячно перераховує позивачу грошові кошти на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023р. встановлений у розмірі 2833,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України,\~суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, вік дитини, необхідність забезпечення її гармонійного розвитку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1416,50 грн., що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.09.2023 року (дата звернення до суду) до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень чч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, за змістом яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У судовому засіданні представник позивача відмовилась від вимоги, щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень, а тому дана вимога судом не вірішується. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 183, 191 СК України,

Outcome: partial