Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

11 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що спільне життя у них не склалося, між ними припинено шлюбні відносини. Примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому такий слід розірвати. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 19 вересня 2023 року відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів. 12 жовтня 2023 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] інтереси якого представляє [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ По справі призначено підготовче судове засідання за первісним позовом [PERSON] інтереси якого представляє [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічного позову [PERSON] до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів. 06 листопада відповідач [PERSON] за зустрічним позовом подав відзив на позов про стягнення аліментів в якому зазначив, що по суті заявленого позову відповідачем за первісним позовом позивачем за зустрічним позовом заперечує частково в частині розміру запрошуваних позивачем за зустрічним позовом аліментів.(а.с.42-43). Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 18 серпня 2006 року, Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про,що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповіний актовий запис №621 ,що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія [NUMBER] (а.с. 4). Сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (Серія [NUMBER] ) та ( [NUMBER] (а.с. 7-8). Позивач за зустрічним позовом зазначає, що проживає разом з дітьми за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з протоклу ЛКК №023/761 від 12 травня 2023 року [PERSON] [INFO] , є дитина з інвалідністю згідно наказу МОЗУ МПСПУ,МФУ від 08.11.2001 року №454/471/516 та Наказу МОЗУ № 342 від 11.07.2005 року.(а.с.29). Та відповідно до витягу з протоколу ЛКК №023/588 від 07.04.2023 року, син [PERSON] також є дитиною інвалідом з діагнозом цукровий діабет, тип І, важка форма, вперше виявлений кетоацидоз (а.с.32). Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати. Отже первісний позов підлягає до задоволення. По відношенню до вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами першою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з викладеного, право на утримання має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з приписами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] відповідно до довідки МСЕК серія АВ №0236262 від 20.01.2014 року є інвалідом І групи «Б» з дитинства по зору, пребуває на «Д» нагляді та лікуванні у офтальмолога. Відповідно до Довідки УСЗН ММР від 15.08.2023 року [PERSON] отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства в розмірі 4186 гривень щомісячно.(а.с.44). Визначаючи розмір аліментів суд враховує встановлений у 2023 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривень, віком від 6 до 18 років - 2833 грн. Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача за зустрічним позовом який визнає зустрічний позов частково, який є інвалідом І групи, враховуючи, що діти також є інвалідами і в першу чергу як найкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що діти проживають разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на утримання дитини та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету та дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ухвалюючи рішення, суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача який також є інвалідом у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Частиною 6 статті 141\~ЦПК\~України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed