Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

18.10.2023 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб та визначити місце проживання їх малолітньої дитини, а саме: доньки [PERSON] , [INFO] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 листопада 2019 року у Виноградівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №235. Від даного шлюбу народилась одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] .. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з ним. На даний час донька проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. В судове засідання позивач не з`явився однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення яким розірвати шлюб та встановити місце проживання дитини з батьком. В судове засідання відповідачка не з`явилася, однак надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутності та не заперечувала стосовно задоволення позову. В аргументування вищевказаного зазначила, що збирається виїхати на заробітки за кордон і не зможе утримувати та належним чином доглядати дитину. Третя особа до суду не з`явилась, однак надала суду письмову заяву в якій просила слухати справу у відсутності її представника та при винесенні рішення врахувати її висновок щодо визначення місця проживання дитини. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 2019 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане у Виноградівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №235 (а.с.13). В шлюбі народилась одна дитина: - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виноградівським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 12.03.2021 року серія [NUMBER] (а.с.12). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дитини. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Згідно вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Зі слів сторін справи, дитина знаходяться за місцем проживання батька - [PERSON] , на повному утриманні якого і перебувають. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області №02-15/4808 від 27.11.2023 року, орган опіки та піклування вважає за не доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком. В обґрунтування цього зазначають, що сторони дійшли згоди про місце проживання дитини. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини ратифіковану 27.02.1991 р., стать дитини, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню доньки, суд вважає доцільним визначення місця проживання вищезазначеної дитини з батьком та на його повному утриманні, що повністю відповідає її інтересам. Судові витрати в справі покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved