Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

23.05.2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві представник позивача посилався на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824810000:05:002:0007, яка розташована в межах території Новоодеської ( у теперішній час Миколаївської) районної ради Новоодеського ( у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №072444 від 27жовтня 2004 року. Позивач являється єдиним спадкоємцем після її смерті за заповітом складеним її матір`ю за життя 17 липня 2009 року та посвідченим нотаріусом Єланецького нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №750. З метою оформлення своїх спадкових прав у вересні 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 05 травня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що 08 вересня 2022 року до нього звернулась сестра позивача (донька спадкодавці) - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №168 від 08.09.2022 року. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна. Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп. [PERSON] (дочкою померлої) не повідомлено про наявність /відсутність в неї інвалідності, що заважає нотаріусу встановити її право (або відсутність права) на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України. Крім того, нотаріусом для встановлення факту перебування на обліку у Пенсійному фонді (у зв`язку з можливою наявністю інвалідності) [PERSON] було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України, але в надані інформації йому відмовлено, посилаючись на її конфіденційність. Із зазначених обставин приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказуючи що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідач - [PERSON] не має права на обов`язкову частку у спадщині але відмовляється підтвердити або спростувати нотаріусу зазначений факт чим чинить позивачу перешкоди у реалізації її права на спадщину, представник позивача просив визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 6,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824810000:05:002:0007, яка розташована в межах території Новоодеської ( у теперішній час Миколаївської) районної ради Миколаївської області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася неодноразово, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, , позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2022 року виданого Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824810000:05:002:0007, яка розташована в межах території Новоодеської ( у теперішній час Миколаївської) районної ради Новоодеського ( у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №072444 від 27жовтня 2004 року. Позивач є спадкоємцем після її смерті за заповітом складеним [PERSON] за життя 17 липня 2009 року та посвідченим нотаріусом Єланецького нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №750, за яким спадкодавець заповіла позивачу вищевказану земельну ділянку площею 6,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №072444 від 27жовтня 2004 року, що підтверджується копією вищевказаного заповіту. Вказаний заповіт є чинним. Судом витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. спадкову справу відкриту після смерті [PERSON] яка померла [INFO] , справу надіслано нотаріусом 04.09.2023 року. вих. №586/01-16. Як видно із спадкової справи №02-14 відкритої після смерті [PERSON] яка померла [INFO] [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за законом. Інший спадкоємець за законом [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] 26.09.2022\~року з метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак 05 травня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що 08 вересня 2022 року до нього звернулась сестра позивача (донька спадкодавці) - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, яка була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №168 від 08.09.2022 року. Відмова мотивована наступним. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна. Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп. [PERSON] (дочкою померлої) не повідомлено про наявність /відсутність в неї інвалідності, що заважає нотаріусу встановити її право (або відсутність права) на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України. Крім того, нотаріусом для встановлення факту перебування на обліку у Пенсійному фонді (у зв`язку з можливою наявністю інвалідності) [PERSON] було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України, але в надані інформації йому відмовлено, посилаючись на її конфіденційність. Судом встановлено, що станом на 04.09.2023 року відповідачем не повідомлено про наявність у неї обставин які могли бути підставою для встановлення її права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України. Таких обставин не повідомлено і суду на час розгляду цієї справи, як вже зазначав суд вище, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася неодноразово і належним чином, правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, склад спадкового майна. Відповідно до п.5 Глави 10 Розділу II Порядку нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадкують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди І, II та III груп. Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу її відкриття. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом на земельну ділянку площею 6,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824810000:05:002:0007, яка розташована в межах території Новоодеської ( у теперішній час Миколаївської) районної ради Новоодеського ( у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №072444 від 27жовтня 2004 року, яка на час відкриття спадщини дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності і це право не припинилося в наслідок її смерті і спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, то позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved