Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У січні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] із зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , у якій рахується зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON] . З огляду на те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з лютого 2021 року та не є членом сім`ї позивача, остання вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація останнього за вказаною адресою покладає на неї додаткові витрати по утриманню майна. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання, представник третьої особи не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії ордера №911 виданого ВК Дніпропетровської міської ради 29.05.1963 [PERSON] , останній разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набув право на вселення до квартири [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] , 04 травня 1992 року, було укладено шлюб. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №435 від 27.01.2023, за адресою: [ADDRESS] , рахуються зареєстрованими: [PERSON] (з 19.06.1986), [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ). Наймач [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії рішення ВК Бабушкінської районної ради №22 від 21.01.2005, переоформлено особові рахунки на житлове приміщення: [ADDRESS] , з померлого [PERSON] на дочку [PERSON] . Відповідно до акту про обстеження домогосподарства від 27.01.2023 посвідченого директором КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР Файфер С.М., [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 08.02.2021. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.107 ЖК України, у разі\~вибуття наймача\~та членів\~його сім`ї\~на постійне\~проживання до\~іншого населеного\~пункту або\~в інше\~жиле приміщення\~в тому\~ж населеному\~пункті договір\~найму жилого\~приміщення вважається\~розірваним з\~дня вибуття.\~Якщо з\~жилого приміщення\~вибуває не\~вся сім`я,\~то договір\~найму жилого\~приміщення не\~розривається,\~а член\~сім`ї,\~який вибув,\~втрачає право\~користування цим\~жилим приміщенням\~з дня\~вибуття. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК України), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Причини, з яких приймається рішення про зміну договору найму, можуть бути різними, найбільш часто така зміна обумовлюється похилим віком або станом здоров`я наймача і його бажанням передати обов`язок по оплаті і утриманню жилого приміщення іншому члену сім`ї. Причиною для зміни договору найму також може бути смерть наймача або втрата ним права на жиле приміщення за ст.71 ЖК України. Частиною 2 статті 824 ЦК України визначено, що у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що у разі якщо нерухоме майно не належить позивачу на праві власності, з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування може звертатись наймач такого нерухомого майна, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 10.02.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №522/5654/17, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього, не мають права на пред`явлення такого позову. Як зазначено у статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивача наділено правом на звернення до суду з даним позовом та підтверджують не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання останнього таким, що втратив право користування вказаним приміщенням. Щодо вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача, вона не підлягає задоволенню оскільки підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про визнання громадянина такими, що втратив право користування житловим приміщення. У випадку відмови відповідного органу зняти особу з реєстрації на підставі судового рішення, такі дії можуть бути оскарженні в порядку, передбаченому законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд\~вважає за необхідне стягнути з відповідача\~\~на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 536,80 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial