Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить стягнути відшкодування у розмірі 26\~887,66 грн., а також 16\~073,60 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.02.2023 о 21.40 на перехресті вул. Стрийська вул. Наукова вул. Хуторівка у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу, в`їхав у вибоїну та отримав механічні пошкодження. За наслідками ДТП, працівниками УПП у Львівській області зафіксовано обставини події, а також складено матеріали щодо неналежного стану дорожнього покриття. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2023 [PERSON] , який займає посаду начальника ВКГ Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки останній, будучи посадовою особою, відповідальною за належний експлуатаційний стан ВМШ, не вжив своєчасно заходів для усунення недоліків в утриманні ВМШ, а саме вибоїн 0,6м*0,8м*0,2м, що стало супутньою причиною ДТП за участі транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] . Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №25 від 13.03.2023 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , становить 15\~937,66 грн. Крім того, позивач поніс витрати на евакуацію пошкодженого авто до місця огляду та ремонту у розмірі 950,00 грн. Таким чином, з огляду на положення ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», просить стягнути вказані витрати з відповідача на його користь. Також, враховуючи моральні страждання, що поніс позивач, та те, що пошкодження автомобіля спричинило порушення звичних умов життя останнього, на підставі ст. 1167 ЦК України просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. Окрім цього, просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме: 1\~073,60 грн. судового збору, 5\~000,00 грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, 10\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 23.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що обставини, викладені в позові, не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до акту обстеження ділянки ВШМ від 22.02.2023, на підставі якого працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, обстеження ділянки дороги проводилось за відсутності представника відповідного підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), що суперечить вимогам чинного законодавства. Відомостей про те, що уповноважений представник повідомлявся про проведення огляду або ж останньому скеровано копію такого акту до відома відсутні. Крім того, до кола обов`язків [PERSON] , який з 21.10.2022 обіймає посаду начальника відділу комунального господарства Сихівської районної адміністрації ЛМР і виконує обов`язки відповідно до посадової інструкції від 01.12.2022, не входить здійснення контролю та відповідальності за технічний стан ВШМ в межах перехрестя вул. Стрийська вул. Наукова вул. Хуторівка у м. Львові. При цьому, зважаючи на докази, наявні в матеріалах справи, представник не був повідомлений про факт ДТП та про пошкодження майна. Окрім цього, вимога позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000,00 грн. не відповідає принципу розумності та співмірності, не підтверджена належними та допустимими доказами, а заявлений розмір правничої допомоги у розмірі 10\~000,00 грн. є необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи та становитиме надмірний тягар для відповідача в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим такі вимоги не підлягають задоволенню. Щодо витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 5\~000,00 грн. вказує, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування таких витрат, що узгоджується з позицією КАС ВС, викладеною в постанові від 16.12.2020 у справі №824/647/19-а. 11.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача Приступою Л.Л., в якій вказує те, що покликання представника відповідача про недоведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, є безпідставним, оскільки постанова Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2023, яка набрала законної сили, з огляду на ч. 6 ст. 82 ЦПК України є належним доказом винуватості посадової особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. Крім того, заперечує доводи сторони відповідача щодо необізнаності про ДТП, а також щодо необґрунтованості заявленого розміру моральної шкоди. У зв`язку із тим, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради залишила без відповідного реагування заяви позивача, з якими останній звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, він був вимушений звернутися до адвоката з метою отримати професійну правничу допомогу, а тому розмір таких витрат є співмірним та обґрунтованим. Крім того, враховуючи положення ст. ст. 106, 133 ЦПК України, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 5\~000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Представник позивача Приступа Л.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені в позовній заяві та в відповіді на відзив, просив суд такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, підтримала доводи, викладені у відповіді на відзив, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, таким чином з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані сталася з їх вини. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Транспортний засіб марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 4641 10.05.2022 (а. с. 9). Як вбачається з відповіді УПП у Львівській області ДПП від 19.07.2023 №347аз/41/12/03-2023, за наслідками ДТП, яка мала місце 22.02.2023 на перехресті вул. Стрийська вул. Наукова у м. Львові за участі транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №453471 за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно відповідальної особи начальника ВКГ Сихівської РА ЛМР Залуцького І.М. та такий скеровано на розгляд суду (а. с. 10). Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2023, яка набрала законної сили 30.06.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови [PERSON] , начальник ВКГ Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, 22.02.2023 о 21.40 год. на перехресті Стрийська Наукова Хуторівка у м. Львові, будучи посадовою особою, відповідальною за належний експлуатаційний стан ВМШ, не вжив своєчасно заходів для усунення недоліків в утриманні ВМШ, а саме вибоїн 0,6м*0,8м*0,2м, що стало супутньою причиною ДТП за участі транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а. с. 11-12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд не бере уваги доводи відповідача про недоведеність вини [PERSON] як посадової особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, через допущення ряду процесуальних порушень при складенні протоколу, оскільки суд, при винесенні постанови від 20.06.2023, яка набрала законної сили 30.06.2023, дослідив всі обставини справи про адміністративне правопорушення, надав їм відповідну оцінку та прийшов до переконання про наявність в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Таким чином, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України винуватість посадової особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради є встановленою та доведенню не підлягає. Як вбачається з копії повідомлення [PERSON] від 02.03.2023, адресованого голові Сихівської РА ЛМР Гладяк Г.М., останній повідомив уповноваженого представника та просив направити такого та бути присутнім при проведенні судової автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , яка відбудеться о 09.00 год. 06.03.2023 за адресою: м. Львів, вул. Ак. Підстригача, 6, БОШ Сервіс (а. с. 16). Вказане повідомлення отримано відповідачем 02.03.2023, що підтверджується відміткою про отримання вхідних документів (а. с. 94). Відповідно до висновку експерта №25 від 13.03.2023 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №06 від 06.03.2023, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових від виявлених при обстеженні 06.03.2023 його пошкоджень внаслідок ДТП 22.02.2023, в цінах вказаних на дату обстеження, без врахування ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування ПДВ у вартості матеріалів та з середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлюваних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 15\~937,66 грн. (а. с. 21-35). Доказів на спростування висновку експерта в частині розміру завданої шкоди відповідачем не надано. Враховуючи те, що транспортний засіб марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , який належить позивачу, отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.02.2023 о 21.40 год. на перехресті вул. Стрийська вул. Наукова вул. Хуторівка у м. Львові через не усунення посадовою особою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради недоліків в утриманні ВШМ, а саме вибоїни, що встановлено постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2023, а тому суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку в розмірі 15\~937,66 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля до місця його огляду та ремонту суд зважає на те, що як вбачається з копії товарного чеку від 06.03.2023, виписаного ФОП [PERSON] , вартість товару «перевезення евакуатором автомобіль «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , з вул. Стрийська, 45А на вул. Ак. Підстригача, 6 становить 950,00 грн. (а. с. 18). Водночас, доказів про те, що позивач сплатив вказані грошові кошти особі, яка здійснювала перевезення евакуатором пошкодженого транспортного засобу, суду не надано, так само як не наведено правових підстав для стягнення такого відшкодування з відповідача, а тому в силу положень ст. 7681 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволення вказаної вимоги. Крім того, вимога позовної заяви про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди, у зв`язку із чим не доведено, що останньому було спричинено душевні страждання, переживання та порушення звичних для нього умов життя. Як наслідок, в суду відсутні підстави, що дають можливість встановити яким чином проявлялися такі психічні чи психологічні явища як страждання чи переживання та які обставини свідчать про зміну звичного побутового режиму в роботі чи відпочинку позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що стороною позивача заявлено розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, що становить 16\~073,60 грн., з яких: 1\~073,60 грн. судовий збір, 5\~000,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та 10\~000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача Приступою Л.Л. надано наступні докази: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1217649 від 19.07.2023, укладений між ним та позивачем [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №01-06-23 від 16.06.2023, копію договору про надання правничої допомоги №01-06-23, укладеного 16.06.2023 між [PERSON] (замовник) та ТОВ «ВМ», в особі директора адвоката Приступи Л.Л. (виконавець), терміном до 31.12.2024, відповідно до якого вартість винагороди виконавця становить 10\~000,00 грн., копію квитанції АТ «Універсал Банк» №5АЕ8-М5Т5-Х5Х8-СК53 від 11.07.2023, згідно з якою [PERSON] сплати ТОВ «ВМ» грошові кошти у розмірі 10\~000,00 грн. на оплату правничої допомоги за договором №01-06-23 від 16.06.2023, копію детального опису розміру правничої (правової) допомоги, наданої адвокатом Приступою Л.Л. Пирогову О.В., вартість якої складає 13\~500,00 грн. Разом з тим, відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. Враховуючи те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представник позивача брав участь в судових засіданнях, подавав до суду процесуальні документи, зокрема позовну заяву та відповідь на відзив, однак, з урахуванням поданих відповідачем заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 5 000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Крім того встановлено, що позивач поніс витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи, вартість якої становить 5\~000,00 грн., що підтверджується копією квитанції АТ «Універсал Банк» №22ХМ-С24А-4ЕХЕ-КА1Т від 06.03.2023 (а. с. 17), а тому суд, враховуючи задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, та положення ст. ст. 133, 141 ЦПК України, приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі 5\~000,00 грн. При цьому, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку, з огляду на наступне. Як зазначалось вище, згідно зі ст. 22 ЦК України витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права є реальними збитками. В силу ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Беручи до уваги те, що майно позивача пошкоджено внаслідок діянь посадового суб`єкта, що перебуває в трудових відносинах з відповідачем, з метою звернення до суду для відновлення свого порушеного права [PERSON] звернувся до незалежного експерта для визначення розміру спричиненої шкоди, а тому поніс реальні витрати, що підлягають відшкодуванню. Разом з тим, ЦПК України передбачено, що до судових витрат належать витрати, пов`язані з залученням експерта. Так як позивач залучив експерта для складення висновку як доказу саме у вказаній цивільній справі, судом при вирішенні спору по суті взято такий до уваги, а тому останній має право на відшкодування таких витрат. Окрім цього, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0.3117317151.1 від 25.07.2023 (а. с. 6), а таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 636,40 грн. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 22, 386, 1166, 1167, 1172, 1192 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 7681, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial