Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеною квартирою та зняття її з реєстрації в ній. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві користування належить вказана квартира згідно витягу з рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради №459 від 28 жовтня 2005 року. В даній квартирі також зареєстровані його дружина [PERSON] та їхня спільна знайома [PERSON] , яка на даний час в квартирі не проживає більше чим 10 років, речі свої не зберігає, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач не має наміру добровільно знятися з реєстрації, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, внаслідок чого позивач не має змоги вільно розпоряджатись своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11\~ст.128 ЦПК України\~вважається таким, що отримав судову повістку. Заінтересована особа - Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутності, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав. Стаття 41\~Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 47, 48\~Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, згідно Витягу з\~рішення виконкому\~Орджонікідзевської міської\~ради №459\~від 28\~жовтня 2005\~року[PERSON] на праві користування належить квартира [ADDRESS] (а.с.4). Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 15.08.2023 року, зі слів сусідів було встановлено, що за адресою - [ADDRESS] з 2012 року не проживає [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, статтею 379\~ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.71\~Житлового кодексу\~України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». Відповідно до ст.\~72\~Житлового кодексу\~України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~статті 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час. Як зазначають у своєму позові позивач йому необхідно визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою для зняття з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved