Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи: [PERSON] , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2021 року вона мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , який має неодноразові судимості. Під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймав руку на заявника, спричиняючи їй тілесні ушкодження, висловлювався на її адресу непристойною лайкою, створював конфліктні ситуації, сварки, принижував її гідність. [PERSON] зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями. Неодноразово влаштовував сварки на робочому місці заявника, принижував її в присутності колег, руйнував належне їй майно, за що заявник неодноразово викликала працівників поліції. Через таку поведінку [PERSON] заявник припинила з ним відносини, але останній по сьогоднішній день не дає їй спокою, весь час переслідує, знаходиться біля місця її перебування, продовжує вчиняти сварки в присутності інших осіб, зриває робочий процес лікарні, в якій працює заявник, при цьому постійно перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Враховуючи викладене, заявник вважає, що вона є особою, постраждалою від домашнього насильства. Щоб забезпечити діючий та ефективний спосіб захисту від повторного скоєння домашнього насильства, необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони знаходження у місці проживання, перебування та роботи заявника, заборони контактувати з заявником через третіх осіб та інші засоби зв`язку, визначити відстань перебування [PERSON] поблизу місця її мешкання, місця роботи та інших місць частого відвідування заявником як постраждалою особою, заборонити телефонні переговори та смс-листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. В зв`язку з викладеним, заявник просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк до шести місяців, яким встановити тимчасові обмеження його права, а саме: заборонити перебувати в місці мешкання з заявником як з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] , місці її перебування за адресою: [ADDRESS] , за місцем її роботи в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» за адресою: Донецька обл., Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Маломіська, буд. 142 В та Донецька обл., Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 85; заборонити наближатися на певну відстань до місця мешкання заявника за адресою: [ADDRESS] , місця її перебування за адресою: [ADDRESS] , місця її роботи в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» за адресою: Донецька обл., Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Маломіська, буд. 142 В та Донецька обл., Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 85, навчання, інших місць частого відвідування заявником як постраждалою особою; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває в місці, невідомому кривдникові, переслідувати її і в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести телефонні переговори та смс-листування з нею як з постраждалою особою або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] , до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Заінтересована особа, [PERSON] , до судового засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] , за участю заінтересованої особи: [PERSON] , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до довідки №22-15/3-2609 від 27 серпня 2021 року за відомостями відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12 січня 2021 року по теперішній час. Згідно з повідомленням ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 23 серпня 2023 року №Г-5/205/01-2023 за відомостями інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» протягом 2022 - 2023 років до ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надходили наступні звернення: -25.12.2022 о 20:15 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від [PERSON] про бійку заявника за адресою: [ADDRESS] , із невідомим чоловіком; вказане звернення було зареєстровано до ІКС ІПНП за №15685 від 25.12.2022, конфлікт було врегульовано працівниками БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ, звернення було розглянуто на місці згідно з Законом України «Про звернення громадян»; -25.12.2022 о 21:01 год. надійшло повідомлення [PERSON] зі служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , приїздила поліція та допомагала вирішити конфлікт, прохання зателефонувати екіпажу поліції, який приїздив для допомоги; звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №15688 від 25.12.2022 та розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян»; -29.07.2023 о 14:09 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від [PERSON] про те, що [PERSON] погрожує колишній співмешканець, неадекватно себе поводить, хоче зайти до неї в квартиру, зі слів, раніше судимий; звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №9574 від 29.07.2023 та розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП; -29.07.2023 о 17:03 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] погрожує ножем колишній співмешканець (раніше судимий); звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №9585 від 29.07.2023 та розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП; -29.07.2023 о 18:21 год. надійшло повідомлення [PERSON] зі служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , колишній чоловік вчиняє домашнє насильство; звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №9587 від 29.07.2023 та розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП; -31.07.2023 о 15:39 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від органів охорони здоров`я про надання [PERSON] медичної допомоги 31.07.2023 за адресою: [ADDRESS] , діагноз: ЗЧМТ, СГМ під питанням, забій м`яких тканин обличчя ліворуч, з поясненням про побиття 31.07.2023 о 13:45 [PERSON] ; звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №9668 від 31.07.2023 та в подальшому відомості внесено до ЄРДР за №12023053510000273 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України; -03.08.2023 о 16:19 год. надійшло повідомлення [PERSON] до чергової частини відділу поліції №4 про переслідування її на автомобілі [PERSON] , відносно нього виписаний терміновий заборонний припис щодо заборони наближення; звернення зареєстровано до ІКС ІПНП за №9841 від 03.08.2023 та розглянуто згідно з Законом України «Про звернення громадян», відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо [PERSON] , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ "A.V. v. Ukraine", n. 68177, "Enea v. Italy" [GC], n. 55182, "Idalov v. Russia" [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні "Ireland v. the UK", наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях "Kudla v Poland" [GC], n. 92237, "Козинець проти України", n. 52, "Лабіта проти Італії", n. 120, "Чембер проти Росії", n. 49244, поводження є "нелюдським", якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини "Chahal v. the UK", n. 145. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які підтверджують факт неодноразового застосування психологічного та фізичного насильства зі сторони [PERSON] відносно [PERSON] та враховуючи факт ігнорування [PERSON] вимог закону у вигляді термінового заборонного припису та неодноразового порушення вимог адміністративного законодавства, що свідчить про існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] та настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. На думку суду, тимчасове обмеження прав [PERSON] з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обмежувальний припис слід видати на строк 6 місяців. Саме такий строк має спонукати [PERSON] до переоцінки життєвих цінностей, має змусити стати на шлях виправлення та стане поштовхом до позитивних змін особистості. Такий захід тимчасового обмеження прав є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшому розвитку конфлікту, захисту здоров`я та моралі постраждалої. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви [PERSON] та видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених п.п. 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Вимогу заявника про заборону [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця навчання та інших місць частого відвідування [PERSON] суд вважає заявленою не коректно, заявником не визначено, що саме за місця навчання та частого відвідування вона мала на увазі, в зв`язку з чим зазначені вимоги задоволенню не підлягають. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial