Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Рябека Р.М. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення із дні подання цієї заяви і до досягнення донькою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнути з відповідача на користь позивача, понесені судові витрати по сплаті судового збору, витрати пов`язані з розглядом справи та витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката згідно квитанцій. Вказує, що [INFO] народилася [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач в справі). На даний час батьки неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживають нарізно, у кожного з них своя сім`я. Місце проживання [PERSON] за взаємною згодою визначено разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її вихованням, організацією її шкільного навчання, зокрема: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином, Відповідач маючи всі можливості виконувати свій батьківський обов`язок свідомо нехтує своїми обов`язками матері. Відповідач тричі притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Вищезазначені обставини свідчать про невиконання Відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків, закріплених ч.ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Відповідача доцільно позбавити батьківських прав. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , буде з батьком [PERSON] . Крім цього, відповідно до судового наказу у справі № 528/923/18 від 09.10.2018 року виданого Гребінківським районним судом Полтавської області, позивач сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , та немає заборгованості відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER] від 21.07.2023 року. В свою чергу, одержувач аліментів [PERSON] використовує отримані кошти не за призначенням, не забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, відповідно до Висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 17 липня 2023 року та використовує їх виключно на свої потреби, складений посадовими особами ССД Гребінківської міської ради. Тому, відповідно до вказаних обставин, [PERSON] , як єдиний опікун, повинен звільнитися від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] на користь [PERSON] . В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому, з [PERSON] просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] . 24 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.25). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче засідання на 04.10.2023 року о 10 год. 00 хв. з викликом сторін. Зобов`язано третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Службу у справах дітей Гребінківської міської ради, надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . (а.с.26-28). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2023 року о 11-30 год. (а.с.73,74). 06.12.2023 року в судове засідання позивач та його представник адвокат Рябека Р.М., не з`явивсь, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за виключенням вимог про стягнення з відповідача судових витрат.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, просить розгляд справи провести без її участі. Представник служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. в судове засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Ульяновською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис №1 від 22.01.2015 року (а.с.11). [PERSON] є учасником бойових дій про, що свідчить посвідчення серії [NUMBER] від 05.06.2019 року. (а.с.7). Згідно службової характеристики від 10.07.2023 року [PERSON] має військове звання старший солдат військової частини [NUMBER] , за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, до виконання поставлених завдань відноситься з повною віддачею. В колективі тактовний, ввічливий, цілеспрямований, в роботі наполегливий. В конфліктних ситуаціях знаходить співпрацю з товаришами та командирами. (а.с.8). Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» від 14.07.2023 року №54, [PERSON] оглянутий лікарем психіатром та наркологом, за результатами огляду захворювань не виявлено. (а.с.9). Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Гребінківської територіальної громади від 14.07.2023 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10). Згідно судового наказу, виданого Гребінківським районним судом Полтавської області 09.10.2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, щомісячно до повноліття дитини 14.01.2033. (а.с.12,12 зворот). На підставі вказаного судового наказу 29.11.2018 року Гребінківським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження ВП №57810680. Згідно даних, які містяться в матеріалах справи, заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.07.2023 року, відсутня. (а.с.13,14). Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати [PERSON] , військова частина [NUMBER] , у період з червня місяця 2022 по травень місяць 2023, за судовим наказом №528/923/18 від 20.11.2018, утримано аліментів на суму 151 103,89 грн. (а.с.15). Згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 17.07.2023, що складений в.о. керівника служби у справах дітей [PERSON] , та спеціаліста [PERSON] , малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] . Потреби дитини забезпечують бабуся та дідусь, мати дитини [PERSON] на утримання дитини у квітні місяці дала 3 000 грн.; у травні та червні місяці 8 000 грн.. Крім того, батько дитини [PERSON] додатково надсилає кошти на картку бабусі. Картковий рахунок на ім`я дитини не відкрито. Зі слів дитини її виховують дідусь та бабуся, мама дуже рідко буває вдома. Останній раз мама купувала одяг у магазині «Сезон» на 600 грн. у червні. Тато телефонує кожного дня, за потреби надсилає кошти бабусі. Висновок: одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. (а.с.15, 16 зворот). Із відповіді на адвокатський запит СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 24.07.2023 року №5/Аз/115/129/15-2023 вбачається, що згідно відомостей ІТС ІПНП України гр. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП 08.06.2023, 26.06.2023, 28.08.2023. (а.с.17). Із матеріалів справи вбачається, що на запит служби у справах дітей, 22.09.2023 року за вих. №244/115/129/15-2023 СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надано відповідь про те, що [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності 08.06.2023, 26.06.2023, 28.08.2023 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. (а.с.49). Згідно письмових пояснень [PERSON] , [INFO] , від 28.06.2023 року слідує, що 23.06.2023 року вона виписалась з Гребінківської ЦРЛ де перебувала на лікуванні, та поїхала жити до свого знайомого [PERSON] , 1992 р.н., який мешкає в [ADDRESS] . Останній раз бачила свою дитину [INFO] , коли вдягала дитину у магазині «Сезон», витрати склали 600 грн. Вказала, що на утримання дитини дала своїй матері 8 000 грн., хоча батько сплачує аліменти в розмірі 18 000 грн. Вказала, що вихованням дитини займаються її батьки [PERSON] та [PERSON] . Попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, зобов`язується належним чином їх виконувати. (а.с.51). Із висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області №198 від 10.11.2023 року вбачається, що до служби 08.06.2023, 28.06.2023 надійшли повідомлення від СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП [PERSON] , [INFO] . 14.07.2023 року до служби у справах дітей звернувся [PERSON] батько дитини [PERSON] , щодо перевірки цільового використання аліментів. Згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 17.07.2023, одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. 19.09.2023 року працівниками служби у справах дітей спільно з працівниками центру соціальних служб обстежено умови проживання дитини в с. Почаївка. Мати [PERSON] до доньки не повернулась, в черговий раз змінила місце проживання, приїжджала до доньки в кінці серпня 2023 року, купила шкільне приладдя та одяг, грошей на утримання дитини не надала. Дитина в розмові з працівниками служби розповідала про спілкування з батьком за матір говорити відмовилась. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем. [PERSON] , вихованням та утримання дитини не займається, не працює без попередження та поважної причини зникає з дому у невідомому напрямку, аліменти на утримання доньки віддає бабусі частково, більшу частину коштів використовує не за призначенням, зловживає алкоголем. Потреби дитини задоволені частково. Батько кожного дня телефонує доньці, цікавиться її навчанням та здоров`ям. 04.10.2023 року обстежено умови проживання батька дитини [PERSON] , який приїхав у відпустку. У квартирі створені належні матеріально-побутові умови. [PERSON] пояснив, що розуміє свою відповідальність за долю доньки, в зв`язку з тим, що мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, ігнорує дитину її потреби, не має емоційного зв`язку, прив`язаності до доньки, ніде не працює, живе за рахунок аліментів, які сплачуються на утримання доньки, тому вирішив позбавити [PERSON] батьківських прав. З донькою [PERSON] спілкується кожного дня в телефонному режимі, цікавиться їх життям, за його словами з донькою має довірливі та дружні відносини. Коли має можливість приїхати у відпустку обов`язково їде до доньки і забирає її до себе. 09.10.2023 року обстежено умови проживання [PERSON] , яка проживає за новою адресою, будинок належить [PERSON] . Будинок газифікований з частковими зручностями. В будинку брудно, не прибрано, речі розкидані, багато брудного посуду. Для проживання дитини немає спального місця, ні місця для уроків. За словами [PERSON] доньку в останнє бачила два тижні тому. (а.с.52-69). Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного. Одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприймання. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За нормами ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.ч.1, 5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: ухиляється від сплати аліментів, тим самим не забезпечує необхідного харчування, розвитку, медичного догляду, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, що є свідомим нехтування батьківськими обов`язками. З огляду на вищевикладене, враховуючи інтереси дитини [PERSON] , яка проживає окремо від матері, яка самоусунулась від виховання доньки, докази участі матері у вихованні дитини у матеріалах справи відсутні, беручи до уваги всі докази, наявні у справі, зокрема, характеристики, акти обстеження матеріально-побутових умов позивача та відповідача висновки за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області №198 від 10.11.2023 року, визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки це рішення в повній мірі відповідає інтересам дитини, а також встановлено законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , враховуючи тривале невиконання нею своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню доньки. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку доньку не утримує, кошти на її утримання не надає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 01.08.2023, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи подану представником позивача заяву, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved