Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою за участю заінтересованої особи - Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецькій області, у якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує і утримує неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з [PERSON] у них народилися діти - дочка та син, які знаходиться у нього на вихованні та утриманні, проживають разом з ним. Відповідно до договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 30.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом Душинською Н.В., [PERSON] та [PERSON] уклали договір про те, що діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , будуть проживати разом із батьком та перебувати на його одноособовому утриманні. Крім того, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.08.2023 № 718/2321/23 місце проживання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , залишено разом із батьком [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , на його утриманні та вихованні. Зазначає, що у зв`язку з необхідністю в подальшому оформленні документів щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним з батьків, вирішення питань щодо переміщення дітей, потрібно встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей. З посиланням на відповідні правові норми та вказуючи те, що в іншому порядку встановити такий факт немає можливості, просить суд задовольнити вимоги його заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.10.2023 заяву [PERSON] , заінтересована особа Мамаївська сільська рада Чернівецького району Чернівецькій області про встановлення факту самостійного утримання дітей залишено без руху. Ухвалою суду від 07.11.2023 вказану вище заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи у судовому засіданні. Заявник [PERSON] та його представники - адвокат Івасюк І.Г. та представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Будь-яких клопотань суду не подали. Представник заінтересованої особи у заяві від 29.11.2023 просив провести розгляд справи без його участі відповідно до чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи Служби у справах дітей Богодухівської міської ради. Вислухавши пояснення заявника, його представника, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. За визначенням ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту : 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.2019 та серії [NUMBER] від 23.06.2021, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Витягу з реєстру Мамаївської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . Договором між [PERSON] та [PERSON] , який укладений 30.03.2023, добровільно визначено місце проживання їхніх дітей з батьком. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як встановлено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ч.2 ст.14, ч.2 ст.15 СК України якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (ч.3 ст. 15 СК України). Пунктом 2 ч. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. З наведеного вище слідує, що підставою для встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини батьком є наявність одного або кількох юридичних фактів, в силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Це стосується випадків, коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин (перебування за кордоном, тривала тяжка хвороба тощо). Разом з тим, заявником не наведено жодної обставини, яка б перешкоджала матері дітей виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і що такі обов`язки стосовно дитини виконує виключно батько [PERSON] . Так, суду не надано доказів того, що мати дітей - [PERSON] - померла, була визнана безвісно відсутньою, була позбавлена батьківських прав стосовно сина та дочки. У заяві [PERSON] зазначає, що він самостійно виховує та утримує [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Надані копії довідки про реєстрацію місця проживання, паспорта, свідоцтв про народження дітей та договору між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини не підтверджують того, що дитина позбавлена материнського утримання та виховання в силу вищенаведених обставин. Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1-3 статті 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Стверджуючи про самоусунення матері від виховання дітей та неможливість її у зв`язку з цим здійснювати свої обов`язки щодо них, заявник та його представник не надали жодного доказу на підтвердження такої обставини, та не скористались право заявити клопотання про витребування таких доказів судом. Клопотань про виклик свідків, витребування доказів, залучення матері дітей в якості заінтересованої особи у справі - заявником та його представником заявлено не було. Враховуючи викладене, заявником не доведено обставини самоусунення матері від виховання дітей, що є об`єктивною перешкодою для виконання нею своїх батьківських обов`язків, або ж інших обставин, які б свідчили про те, що мати обмежена у виконанні батьківських обов`язків. Сам по собі факт проживання дітей разом з батьком, за відсутності об`єктивних перешкод для виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей матір`ю, не є підставою для встановлення факту одноосібного самостійного утримання дитини батьком, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків відносно дитини. Крім того, суд зауважує, що передумовою для встановлення факту, що має юридичне значення, у т.ч. факту одноосібного самостійного виховання і утримання дитини, є визнання причин, через які заявник просить встановити цей факт. Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що встановлення даного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає разом із дитиною. Враховуючи описане вище, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується твердження заявника про самостійне виховання та утримання [PERSON] як батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а відтак, на підставі наданих доказів суд позбавлений можливості встановити відповідний юридичний факт у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Отже, заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed