Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що в 2015 році у нього в шлюбі з позивачем [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 438 від 29 липня 2015 року, складеним виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області та свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. 22 березня 2019 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/2812/19 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, [PERSON] став проживати з відповідачем. Також зазначено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2019 було стягнено на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 травня 2019 року. В період з серпня 2019 року по день звернення з позовною заявою, він без примусового виконання вищезазначеного рішення на підставі власноручно написаної заяви на адресу підприємства, на якому працює [PERSON] , сплачувались аліменти на утримання дитини. Позивач зазначив, що [PERSON] постійно перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не дає батьку бачитись з дитиною, чинить моральний тиск на дитину, не надає звіти про використання сплачених ним коштів на утримання дитини, хоча останній, починаючи з березня 2021 року неодноразово звертався з листами до відповідача з такими проханнями. Прохання позивача були проігноровані [PERSON] . У зв`язку з чим, [PERSON] просив суд зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : особисте побачення в перший та третій вівторок кожного місяця, починаючи з 18:00 год. до 20:00 год. без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька, в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; особисте побачення в другу та четверту суботу та неділю кожного місяця починаючи з 09:00 год суботи до 20:00 год. неділі, без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька, в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; особисте побачення у державні святкові дні не менше 4 безперервних годин, без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; особисте побачення в день народження дитини 18 липня кожного року протягом не менше 4 безперервних годин без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; особисте побачення в день народження батька 02 лютого кожного року, починаючи з 09:00 до 20:00 год. без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; особисте побачення в день народження баби зі сторони батька 23 січня кожного року, починаючи з 09:00 до 20:00 год. без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері; необмежене спілкування із сином [PERSON] , [INFO] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком за умови наявності в нього особистих засобів для такої комунікації (телефон, комп`ютер, тощо); відвідування дитини у дошкільних закладах та закладах освіти, з правом присутності на виховних та святкових заходах; з метою оздоровлення дитини, щороку спільний відпочинок батька та його родини із сином в Україні або за кордоном без присутності матері протягом 20 календарних днів; встановити, що у разі одночасного відпочинку кожного із батьків перевага надається тому, хто виїжджає на відпочинок за кордон; у разі одночасного виїзду батьків за кордон, перевага першої поїздки надається тому з батьків, який перебуває у офіційній щорічній відпустці відповідно до трудового законодавства України, а далі - у порядку черговості; зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі позивача з сином, надати мені точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це мене особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідача на його користь суму сплачених позивачем судових витрат. 21.01.2022 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 24.03.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представником відповідача були подані письмові пояснення по справі за вх. № 45007 від 25.09.2023, відповідно до яких зазначено, що 11 січня 2012 року [PERSON] був укладений шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.03.2019 у справі за № 369/2812/19. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Як зазначено в письмових поясненнях по справі, за період з 2019 року по січень 2022 року [PERSON] жодного разу не звертався до будь-яких органів щодо встановлення місця мешкання дитини або щодо перешкоджання йому у спілкуванні з нею. В період з березня 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України, [PERSON] була змушена виїхати за межі України, та знаходилась за межами України до квітня 2023 року, що підтверджується відмітками в її закордонному паспорті, про що було відомо позивачу, так як він за цей період постійно спілкувався з останньою та з сином використовуючи Інтернет та інші засоби зв`язку. На фоні стресу пов`язаного з війною, здоров`я спільної дитини подружжя значно погіршилось, (у дитини було діагностовано хворобу: гало-невус шкіри задньої поверхні правої гомілки, і як наслідок стресу автоімунне захворювання Вітіліго) що підтверджується відповідними довідками лікувальних закладів, (крім того спільна дитина подружжя разом з матір`ю у березні 2022 року перехворіли гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що також негативно вплинуло на здоров`я дитини). Як вказано в поясненнях по справі, з часу повернення відповідача та дитини сторін з-за кордону, позивач постійно, особисто, спілкувався з сином - [PERSON] , [INFO] . Жодних перепон у спілкуванні мати не чинить. Також зазначено, що виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області винесено фактично незаконне рішення № 7/37 від 09 березня 2023 року про затвердження висновку про визначення гр. [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] на підставі висновку Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області. Так, ухвалюючи дане рішення працівники Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області грубо порушили вимоги Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 та вимоги Сімейного кодексу України (далі - СК України), так як фактично повинні були в зв`язку з розглядом справи в суді відмовити заявнику в розгляді заяви, яка була подана до Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області після порушення провадження у справі за позовом [PERSON] . Вказано, що вимоги про можливість особистого побачення в день народження батька 02 лютого кожного року та бабусі зі сторони батька 23 січня кожного року, починаючи з 09:00 до 20:00 год. без обмеження місця проведення побачення не заявлені в інтересах дитини та фактично порушують його права, з огляду на те, що дитина молодшого шкільного віку та відвідує учбовий заклад. Визначаючи порядок побачень батька з дитиною, треба прийняти до уваги той акт, що відповідно до віку дитина повинна відвідувати шкільний навчальний заклад, що унеможливлює проведення зустрічей з батьком та бабусею у будні дні. Крім того, звернено увагу, що ініціатором звернення про спілкування та побачення з дитиною є саме батько дитини та приймаючи рішення про зустріч з батьком та бабусею в день її народження буде вирішене питання не тільки батька, а і інтереси іншої особи - бабусі дитини, що суперечить вимогам законодавства, так як дана особа не зверталась з відповідною заявою про порушення своїх прав спілкування з онуком. Також в письмових поясненнях зазначалось про стан здоров`я дитини, оскільки згідно Протоколу психоконсультативного дослідження проведеного у медичному центрі «Добробут-поліклініка» 11 серпня 2023 року у дитини [PERSON] , [INFO] , високий рівень тривожності, труднощі у засинанні. В результаті обстеження дитини було зроблено висновок про психологічну травму, емоційну нестабільність, прив`язку до матері, заниження адаптації до будь-яких змін в житті дитини та страху залишитись із сторонніми людьми. Відповідач та її представник просили частково задовольнити позов, зокрема визначити способи участі у вихованні та спілкуванні батьку [PERSON] з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , наступним чином: другу та четверту суботу та неділю кожного місяця з 10-00 до 19-00 год., без обмеження місця проведення побачення; інші дні зустрічі визначаються за попередньою домовленістю між батьком та матір`ю (попередивши матір дитини про зустрічі не пізніше ніж за 5 днів від бажаної зустрічі); проведення особистого побачення в день народження батька 02 лютого кожного року, починаючи з 10:00 до 19:00 год. відбувається в разі, якщо день народження випадає на вихідні дні та не перешкоджає проведенню навчального процесу у шкільному навчальному закладі; батько має право безперешкодно телефонувати та спілкуватися з дитиною по мобільному телефону з 08-00 год. до 08-30 год. ранку та з 14-30 до 20-00 год.; батько не має право телефонувати дитині під час відвідування шкільних закладів та навчання дитини. Учасники процесу в судове засідання 25.09.2023 не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву за вх.№ 44998 від 25.09.2023 з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав до канцелярії суду письмове клопотання за вх. № 45067 від 25.09.2023 з проханням розглядати справу без відповідача, просив у задоволенні позовних вимог відмовити частково та ухвалити рішення по справі з урахуванням документів та пояснень від 20.09.2023. Начальник ССД Боярської міської ради направила до суду клопотання про розгляд справи без участі третьої особи, рішення прийняти згідно вимог чинного законодавства. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовів з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 11 січня 2012 року між [PERSON] був укладений шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.03.2019 у справі № 369/2812/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін залишилась проживати разом із матір`ю. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказував, що йому чиняться перешкоди в побаченнях із сином, що порушує права дитини та його права, як батька. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 № 9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003, "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009). Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як вбачається із рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № 71/37 від 09.03.2023 та Висновку про визначення гр. [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з сином, малолітнім [PERSON] , [INFO] , комісія по захисту прав дитини, Служба у справах дітей Боярської міської ради, виконавчий комітет ради, хоч в вказали способи участі батька у вихованні дитини, проте зазначили, що за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] та спілкуванні з ним, по поверненню [PERSON] разом з [PERSON] до України, після закінчення воєнного стану. Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи досліджені письмові докази, часткове визнання позову, дотримання прав та інтересів батька та дитини, надання їм можливості спілкування та підтримання сімейних відносин, але разом з тим зважаючи на вік дитини та керуванні при ухваленні даного рішення виключно інтересами дитини, з метою не порушення комфортного проживання дитини, суд приходить до висновку про визначення [PERSON] наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , який народився [INFO] : особисте побачення в перший та третій вівторок кожного місяця, починаючи з 18:00 год. до 20:00 год. без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька, в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері за згодою дитини; особисте побачення в другу та четверту суботу та неділю кожного місяця починаючи з 10:00 год до 19:00 год., без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька, в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері, за згодою дитини; особисте побачення в день народження дитини 18 липня кожного року протягом не менше 3 годин з 10-00 год.-13-00 год. без обмеження місця проведення побачення, в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері, за згодою дитини; особисте побачення в день народження батька 02 лютого кожного року, починаючи з 10:00 до 19:00 год., якщо день народження випадає на вихідний день в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері, за згодою дитини; спілкування із сином [PERSON] , [INFO] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком за умови наявності в нього особистих засобів для такої комунікації (телефон, комп`ютер). Відносно вимоги щодо встановлення особистих побачень з сином в день народження його батька [PERSON] , суд вважає за необхідне, враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 753/18670/15-ц, дозволити батьку малолітнього [PERSON] особисте побачення з ним день народження батька 02 лютого кожного року, починаючи з 10:00 до 19:00 год., якщо день народження випадає на вихідний день в тому числі з відвідуванням місця проживання батька в присутності інших осіб, з урахуванням інтересів та потреб дитини та без присутності матері, за згодою дитини. Суд погоджується із позицією представника відповідача про відсутність підстав про задоволення вимоги про встановлення особистих побачень дитини з її бабусею зі сторони батька на її день народження, оскільки ініціатором звернення про спілкування та побачення з дитиною є саме батько дитини, а приймаючи рішення про зустріч з батьком та бабусею в день її народження буде вирішене питання не тільки батька, а і інтереси іншої особи - бабусі дитини, що суперечить вимогам законодавства, так як дана особа не зверталась з відповідною заявою про порушення своїх прав спілкування з онуком. Також, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про встановлення можливості батька відвідувати дитину у дошкільних закладах та закладах освіти, з правом присутності на виховних та святкових заходах, оскільки таке право і так наявне у [PERSON] , враховуючи, що останній є батьком дитини. Жодних доказів того, що позивача обмежували в такому праві, не впускали до закладів освіти чи до дошкільного закладу суду не надано. Сам позивач в позовній заяві також не наводить жодних підстав чи обставин для задоволення такої вимоги. Вимога щодо встановлення зобов`язання для матері повідомляти батька про надання інформації щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування дитини за два дні до зустрічі не підлягає задоволенню, оскільки є такою, що не передбачена та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Більш того, позивач не позбавлений права телефонувати сину і має змогу дізнатись в останнього де він знаходиться. Щодо можливості спільного відпочинку дитини з батьком в Україні або за кордоном протягом 20 календарних дні, суд, враховуючи першочергово інтереси дитини, відмовляє у задоволенні такої вимоги з метою збереження її здоров`я та життя, оскільки на час ухвалення судового рішення в Україні введено воєнний стан, що може тягнути за собою необхідність екстреного виїзду матері з дитиною за кордон, при тому, що батько дитини може бути мобілізованим, або таким, що не має права виїзду за кордоном. Більш того, суд враховує наявний в матеріалах справи Протокол психоконсультативного дослідження проведеного у медичному центрі «Добробут-поліклініка» 11 серпня 2023 року, яким встановлено у дитини [PERSON] , [INFO] , високий рівень тривожності, труднощі у засинанні. В результаті обстеження дитини було зроблено висновок про психологічну травму, емоційну нестабільність, прив`язку до матері, заниження адаптації до будь-яких змін в житті дитини та страху залишитись із сторонніми людьми. З метою забезпечення психологічного комфорту для дитини, суд не вважає за доцільне на час розгляду даної справи надання можливості відповідачу забирати малолітню дитину від матері на вказаний позивачем досить тривалий термін. При чому, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, припинення воєнного стану, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, її інтересам. Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 141, 153, 157-159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial