Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Дзержинського міського суду Донецької області. 30 жовтня 2023 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що між сторонами зареєстровано шлюб 20 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис №59. Від сумісного шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Сімейні стосунки позивача з відповідачем фактично розірвані, вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільний побут, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. У зв`язку з викладеними обставинами в позові ставиться питання про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, щодо винесення заочного рішення заперечень не надано. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст.\~280\~ЦПК\~України заочно. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: На підставі ст.\~112\~Сімейного\~Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. У судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 20 лютого 2010 року зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис №59, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13 серпня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Від сумісного шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Матеріали справи не містять інформації про наявність між сторонами спору про поділ майна. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст.110\~Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановив, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Окрім того, статтею 113\~СК\~України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем не було заявлено клопотання про те, щоб їй відновлювали її дошлюбне прізвище, суд вважає необхідним залишити їй прізвище обране під час шлюбу - « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141\~ЦПК\~України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved