Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що 24 червня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Виконавчого комітету Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області, за відповідним актовим записом №1. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання малолітнього сина. Відповідач є дієздатною та працездатною особою, може і повинен приймати участь у витратах по утриманню дитини. За таких обставин позивач просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судові засідання призначались на 07.10.2023р., 30.11.2022р. та переносились через неявку відповідача. У судове засідання позивач не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересі юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 24 червня 2017 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Виконавчого комітету Лехнівської сільської ради Баришівського району Київської області, за відповідним актовим записом №1, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2020р. (а.с. 6). Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Баришівського районного суду Київської області від 20.09.2021р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.2017р. (а.с. 5) Донька проживає разом з позивачкою, повністю перебуває на її утриманні (а.с. 9). 19.11.2023 року [PERSON] взяла шлюб із [PERSON] у Бориспільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністрства юстиції (м. Київ), актовий запис №855, відповідно змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6а) Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання малолітнього сина. Відповідач є дієздатною та працездатною особою, може і повинен приймати участь у витратах по утриманню дитини. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», складає - 2272 грн., на дитину віком від 6 до 18 років - 2833 грн. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є дієздатною та працездатною особою, може і повинен приймати участь у утриманні дитини. Відповідно до\~ч.5\~ст.\~183\~СК України,\~той із\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина,\~має право\~звернутися до\~суду з\~заявою про\~стягнення аліментів\~у розмірі\~на одну\~дитину однієї\~чверті,\~на двох\~дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку платника аліментів за вибором позивача. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, офіційно працює, отримує заробітну плату. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей. У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає належною сумою аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. За таких обставин суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів, одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. В силу ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial