Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить про зміну способу стягнення та розміру аліментів із відповідача, а також стягнення пені (неустойки) за несплату аліментів. Позов мотивує тим, що з 08.09.2009 шлюб із відповідачем розірвано, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14.04.2011 останнього позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , цим же рішенням на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки, у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2009 до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що відповідач з часу стягнення до серпня 2018 включно аліменти не сплачував взагалі, згодом нерегулярними платежами, з жовтня 2021 і по даний час відповідач знову перестав платити аліменти. В результаті [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, і зокрема за період з липня 2009 року по лютий 2023 року в сумі 69 049 грн. Вказала, що вказані кошти є необхідні для забезпечення дитині належного рівня проживання, умов для розвитку, відпочинку, між тим, відповідач умисно ухиляється від сплати вказаної заборгованості, хоча має можливість сплачувати аліменти, бо працює в ТзОВ «Бадер Україна». Згідно розрахунку неустойки (пені), що утворилась при простороченні сплати відповідачем аліментів за період з січня 2021 року по лютий 2023 року включно, розмір нарахованої пені складає 76 814 грн. 39 коп. Просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 69 049 грн., що не перевищує розмір заборгованості, та змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 400 грн. щомісячно на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину певного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Мартин В.І. подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала з мотивів, наведених у ньому, просила розгляд справи проводити у її та позивачки відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Дунас Р.Т. 27.07.2023 подав заяву про відкладення підготовчого засідання, в інші судові засідання не з`являвся. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, заяву представника позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 08.09.2009 розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З позовної заяви, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2011 вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Городоцької міської ради Львівської області № 608 від 15.03.2023, позовної заяви, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] , по [ADDRESS] , є на її утриманні (а.с. 10, 16). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 14.04.2011 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2009 і до досягнення нею повноліття, на підставі якого видано виконавчий лист, який пред`явлено позивачкою до виконання, цим же рішенням відповідача позбавлено батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). З позовної заяви вбачається, що позивачка вказує про наявність у відповідача заборгованості за несплату аліментів. Згідно довідки державного виконавця Городоцького ВДВС у Львівському районі Львівської області Медведчук У.І. від 14.03.2023 у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів, і зокрема за період з липня 2009 по лютий 2023 в сумі 69 049 грн. Згідно розрахунку неустойки (пені), що утворилась при простороченні сплати відповідачем аліментів за період з січня 2021 по лютий 2023 включно, розмір нарахованої пені складає 76 814 грн. 39 коп. (а.с. 19-20). Згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені,але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня)це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завданнясприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СКУкраїни неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови ПленумуВерховногоСудуУкраїни 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений позивачкою розрахунок заборгованості по аліментах, який складений у відповідності до вимог чинного законодавства та погоджується з методикою нарахування неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за правилами ст.196 СК України, а тому, з урахуванням загальної кількості днів, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2021 по лютий 2023 включно, розмір нарахованої пені складає 76 814 грн. 39 коп. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментах на дитину, тобто не більше 69 049 грн. Статтями 11-13ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву суду не надав, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачкою вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому із вищезазначених підстав, суд вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження, відповідач не виконує рішення суду щодо сплати аліментів, внаслідок чого, має заборгованість зі сплати аліментів, яка, станом на лютий 2023 року становить 69 049 грн. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано. У зв`язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у розмірі 69 049 грн., яку слід стягнути з відповідача. Щодо вирішення питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою визначено як частку, в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, що відповідає чинному законодавству про аліменти, щодо визначення розміру частки на одну дитину. За наведеного, беручи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, стан здоров"я дитини,суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, виходячи з вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved