Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що з 23 грудня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1143. Подружні стосунки припинені за два роки до подання даної позовної заяви. Подружнє життя не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя та обов`язки, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подружжя спільне господарство не веде, спільних дітей від шлюбу не має. Спір про поділ спільного майна відсутній. На примирення позивач не згодна, шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог\~ст. 128 ЦПК України, відзиву не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1143, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії [NUMBER] від 26.07.2023. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до\~ст.279 Сімейного Кодексу України\~розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. У\~ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Згідно з рекомендацією Пленуму Верховного Суду України, викладених у\~постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими\~статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом - це норми ст.ст.27,28 ЦПК України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч.1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна не існує. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Отже, подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved