Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 06.05.2019 р., відповідно до якого вказаний житловий будинок заповіла позивачам у справі. Вказуючи, що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просять визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/2) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Філончук Н.В. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8 на звороті). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1937 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому вона проживала. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 9, 13). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 06.05.2009 р., відповідно до якого все належне майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , заповіла своїм дітям [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9 на звороті). Встановлено, що позивачі у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження (а.с. 12, 12 на звороті). Чоловік [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 8, 11). [PERSON] до дня смерті проживала разом із синами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 06.05.2009 р., не змінено і не відмінено (а.с. 13), зокрема в частині порядку спадкування житлового будинку. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. З огляду на вказане, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями за заповітом, які у встановленому законом порядку та строки не відмовилися від спадщини та прийняли її після смерті матері [PERSON] . Відповідно до листа Ковельської державної нотаріальної контори від 30.10.2023 р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 14). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 408/2023 щодо майна померлої [PERSON] (а.с. 37-46), з яких також видно, що, окрім позивачів, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за законом на інше нерухоме майно спадкодавця видано позивачам [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивачі можу лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачами право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved