Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У червні 2023 року АТ «Райффайзен\~Банк» звернулося до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит Готівкою» №014-RO-82-94354661 від 23.06.2021 року у розмірі 146\~423,85 грн, а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.02.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] було укладено Заяву - Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-94354661 від 23.06.2021 року, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 122386,54 грн, строком на 36 місяців під фіксовану процентну ставку 35,30% річних, а позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Того ж дня, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 122\~386,54 грн шляхом перерахування їх на поточний рахунок останньої. Також, 29.11.2022 р. було укладено Додаткову угоду № 1 до Заяви-Договору на підставі Додаткової угоди з 29.11.2022 року. Фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами та прострочених процентів, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Також, відповідно до п.1.1. строк Кредиту збільшується на 2 календарних місяців, в зв`язку із чим вважається, що строк Кредиту становить 48 місяців з 23.06 2021 р. по 23.06.2025 р. (дата повного погашення Кредиту). Таке збільшення не супроводжується видача кредитних коштів Клієнту. Клієнт зобов`язується здійснити погашения заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Тимчасово на період з 29.11.2022 по 22.02.2023 р. Сторони домовились зменшити розмір щомісячного ануїтетного платежу за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку. Проте, всупереч вимогам п. 2.2. тап. 2.3. Заяви-Договору Позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. У зв`язку з невиконанням Позичальник умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором за вих. № 114/5-К-295063 від 27.03.2023 p. надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом, в зв`язку з чим, станом на 27.03.2023 року утворилася заборгованість відповідача перед банком у розмірі 146\~423,85 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 131 425 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 14\~998,34 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ «Райффайзен Банк». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 року визначено головуючого суддю Черенкову Н.П. Справа отримана суддею Черенковою Н.П. 07.06.2023 року. Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою судді від 12.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, в установлений судом строк відзив не подала. Відповідно до ч. 13 ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст.\~279\~ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174\~ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст.\~178\~ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до положень п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістило на власному офіційному сайті в мережі інтернет публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/угоду, за встановленою формою. Також у публічній пропозиції зазначено, що ця публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, разом із тарифами, заявами, усіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт. 03.04.2017 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-1929767. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняла публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.raiffeisen.ua, висловила повну та безумовну згоду з її умовами. Перед укладенням та підписанням кредитного договору позичальник ознайомилася з основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту, додатковою інформацією та іншими важливими правовими аспектами, шляхом підписання паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка». Стаття 9 Закон України "Про споживче кредитування" визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону). Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонам 23.06.2021 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить тільки про те, що АТ «Райффайзен Банк» і відповідач мали намір укласти договір споживчого кредитування. 23.06.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-94354661, за якою кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 122\~386,54 грн (розмір поточного ліміту на дату початку кредитування) строком на 36 місяців під фіксовану процентну ставку 35,30% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії відповідно до умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Згідно п. 1 Заяви-Договору, банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів Банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов п. 1.3. Заяви-Договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 66\~285,12 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. В п.п. 2.1. Кредитного договору сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3 пункту 1.2 Заяви-Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Відповідно до умов п. 2.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. Статті 3 Розділу 6 Правил. Пункт 2.3. Кредитного договору визначає, що позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену підпунктом 1.2.4. пункту 1.2. Заяви-Договору. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтетного платежу. Згідно п.п. 1.2.5. Заяви-Договору з метою виконання грошових зобов`язань за Кредитом, Клієнт доручає Банку здійснювати 18 числа кожного місяця Договірне списання коштів з КР на поточний рахунок в скмі 5\~557,08 гривень. Яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку. Згідно п. 2.4. Заяви-Договору, у визначений п. 2.3. Заяви-Договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9. Заяви про акцепт публічної пропозиції/Угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному пунктом 9. Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснені будь-яким іншим шляхом, погодженим банком. У п. 7. Заяви-Договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією Заявою-Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору клієнт підтверджує, що відносин сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил так само, як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом. Відповідно до п. 1.2. Розділу І. Правил, Правила застосовуються до відносин сторін з дати прийняття (акцепту) клієнтом Публічної пропозиції шляхом підписання клієнтом заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах сторін за Договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на сайті банку та розміщується у відділеннях банку. 29.11.2022 р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою»/до Кредитного договору №№014-RO-82-94354661 від 23.06.2021. Відповідно до п.1.1. даної Додактової угоди строк Кредиту збільшився на 2 календарних місяців, в зв`язку із чим вважається, що строк Кредиту становить 48 місяців з 23.06 2021 р. по 23.06.2025 р. (дата повного погашення Кредиту). Згідно п.1.2. Додаткової угоди врегулювання простроченої заборгованості за процентами шляхом збільшення суми Кредиту (капіталізація). Проценти, що нараховані до дня підписания цієї Додаткової угоди підлягають оплаті в дату підписання Сторонами (надалі Заборгованість за процентами). Станом на 29.11 2022 фактична заборгованість Клієнта за Кредитним договором по сплаті суми Кредиту становить 121 546.94 гривень (надалі Фактична заборгованість за сумою Кредиту). Станом на 29.11.2022 заборгованість Клієнта за Кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 14 843,57 грн (надалі Заборгованість), у тому числі: заборгованість з погашення суми Кредиту 4965,00 грн, заборгованість з погашення процентів 9 878,57 грн (надалі Прострочені проценти). На підставі цієї Додаткової угоди з 29.11.2022 Фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами та Прострочених процентів, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Кліенту. Клієнт зобов`язується здійснити погашення Заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до Графіка що є додатком до цієї Додаткової угоди. За п.1.3. Додаткової угоди зменшення розміру Щомісячного ануїтетного платежу за Кредитом (кредитні канікули з капіталізацією або без капіталізації). Тимчасово на період з 29.11.2022 по 22.02.2023 Сторони домовились зменшити розмір Щомісячного ануїтетного платежу за Кредитним договором до розміру визначеного в Графіку (надалі Кредитні канікули). Графік може передбачати зменшення розміру Щомісячного ануїтетного платежу за рахунок зменшення суми Кредиту до погашенню та капіталізації процентів за Кредитом. Протягом Кредитних канкул Клієнт зобов`язується щомісячно здійснювати ануїтетний платіж у розмірі, що визначений у Графіку. Оскільки сторонами було погоджено у Заяві про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-94354661 від 23.06.2021 р., зокрема, розмір поточного ліміту на дату початку кредитування, процентну ставку, розмір щомісячного платежу і порядок його нарахування, то суд вважає, що підписання відповідачем [PERSON] зазначеного документу, в сукупності із заявою про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-1929767 від 03.04.2017 р., паспортом споживчого кредиту та Додатковою угодою №1 від 29.11.2022 року, підтверджує згоду відповідача на укладення договору про надання банківських послуг. Суд вважає, що підписавши проаналізовані вище заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-1929767 від 03.04.2017 р., заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-94354661 від 23.06.2021 р. з додатком №1, паспорт споживчого кредиту, Додатковою угодою №1 від 29.11.2022 року, які є складовими частинами кредитного договору, [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі №284/157/20-ц, який суд застосовує до спірних правовідносин відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. З виписки по рахунку від 22.03.2023 року вбачається, що позивачем на виконання умов кредитного договору виплачено відповідачу [PERSON] на її поточний рахунок суму кредиту у розмірі 122386,54 грн. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16.09.2020. Крім того, аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18 та від 30.08.2019 у справі №353/614/15, в яких зазначено, що виписки з рахунків позичальника, відкритих в рамках кредитного договору, відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором, тому є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами договору. Отже, з укладанням договору, у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 27.03.2023 року має заборгованість на суму 146\~423,85 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 131 425 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 14\~998,34 грн. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит Готівкою» №014-RO-82-94354661 від 23.06.2021 року у розмірі 146423,85 грн суду не надано. На виконання ст. ст. 625, 1050 ЦК України, 27.03.2023 року позивач направив письмову вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання на адресу реєстрації відповідача, що підтверджується списком згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» та трекінгом відстеження листа із сайту АТ «Укрпошта». Проте, вимога залишена без відповіді. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини. Закон України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України"). Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. стягнути з відповідача на користь АТ «Раффайзен Банк», відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved