Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що КП «ГЖК» засноване на праві власності Южненської міської територіальної громади та здійснює свою діяльність на підставі і відповідно до чинного законодавства України, а також Статуту затвердженого рішенням Южненської міської ради №1366-VI від 12.02.2015. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (на ліжко-місці). КП «ГЖК» є балансоутримувачем, який здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] , згідно рішення ЮМР Одеської області №838-VII від 12.12.2017 «Про закріплення на праві господарського віддання за комунальним підприємством «Готельно-житловий комплекс» малосімейний гуртожиток. З 2017 року відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає. Її особисті речі в вищезазначеній квартирі відсутні, суми за утримання багатоквартирного будинку (квартирою) не сплачує, у зв`язку з чим станом на 01.09.2023 за нею рахується заборгованість у розмірі 28482,84 грн. Ніяких заяв стосовно збереження житла (приміщення), а саме ліжко-місця за вищезазначеною адресою від неї не надходило. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 21.09.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, із заявами та клопотаннями не зверталась. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. КП «ГЖК» засноване на праві власності Южненської міської територіальної громади та здійснює свою діяльність на підставі і відповідно до чинного законодавства України, а також Статуту затвердженого рішенням Южненської міської ради №1366-VI від 12.02.2015, що підтверджується копією статуту (а.с.5-12). КП «ГЖК» є балансоутримувачем, який здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] , згідно рішення ЮМР Одеської області №838-VII від 12.12.2017 «Про закріплення на праві господарського віддання за комунальним підприємством «Готельно-житловий комплекс» малосімейний гуртожиток, що підтверджується копією відповідного рішення, що знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до довідки №111 від 19.09.2023, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та станом на 01.09.2023 має заборгованість перед КП «ГЖК» у розмірі 28482,84 грн. (а.с.15). Відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає, її особисті речі в вищезазначеній квартирі відсутні та заяв від неї, щодо збереження майна та ліжко-місця до КП «ГЖК» не надходило, що підтверджується актом про фактичне не проживання №112 від 19.09.2023 (а.с.16). Свідок [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] в судовому засіданні пояснив, що не бачив її років 8, працювала на ОПЗ та звільнилась. Також повідомив, що перешкод ніхто їй ніяких не чинив у користувані квартирою. Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрована у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати, а саме на оплату комунальних платежів, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, що призводить до матеріальних витрат. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі\~№ 209/2642/18 від 09.12.2020\~при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за наявності одночасно двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов комунального підприємства « [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved