Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка виникла за період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в розмірі 34 505 гривень 20 копійок. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 йому було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам, а у відповідності із Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, позивач постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг опубліковано у засобах масової інформації та розміщено на офіційному веб-сайті\~https://dnepr.com.ua. Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Позивач зазначає, що [PERSON] у 2021 році звернулася до Солонянського центру обслуговування клієнтів ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» із заявою про укладення договору реструктуризації заборгованості, яка виникла по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , а 14 вересня 2021 року було укладено письмову угоду про розстрочку сплати заборгованості. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 32\~781 гривня 63 копійки, яку відповідачка сплатила 24 січня 2023 року. Позивач зазначає, що відповідачкою в період з 01 січня 2022 року по 31 березня 2023 року не виконувались обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 34 505 гривень 20 копійок. Тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.57). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом направлення повістки про виклик до суду на зареєстровану адресу проживання, звідки повістка повернулася з відміткою АТ «Укрпошта» - за закінченням терміну зберігання (а.с.55-56). Відзив на позов не надала. Ухвалою від 05 грудня 2023 року було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд,\~дослідивши докази,\~що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» є суб`єктом господарювання, який створений у результаті здійснення заходів з відокремлення згідно з пунктом 13\~прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам (а.с.85-86). ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із\~Законом України «Про ринок електричної енергії»\~та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Дніпропетровської області. Відповідно до п. 1.2.8. даної постанови, Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» було опубліковано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в засобах масової інформації (Вісті Придніпров`я), а також розміщено на офіційному веб-сайті https://dnepr.com.ua (а.с.82-84). Відповідно до п. 13\~розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії»\~фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що 14 вересня 2021 року між позивачем та відповідачкою було укладено Угоду про розстрочення сплати заборгованості за спожиту електричну енергію за договором постачання електричної енергії відповідно до договору № 522000686704 (а.с.27). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 32\~781 гривня 63 копійки, яка виникла за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року (а.с.30). Згідно квитанцій відповідачка сплатила вказану суму заборгованості 24 січня 2023 року (а.с.31). Відповідно до п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідачка є споживачем електроенергії за вказаною адресою у зв`язку з приєднанням до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, оскільки продовжила споживати електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Згідно пунктів 4.3, 4.13, 5.1.2.30 ПРРЕЕ, обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно п. 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року виконує відповідний оператор систем розподілу. Таке твердження Кореспондується з п 2.5.4 Розділу II, 12.4.4 Розділу XII Перехідні положення Кодексу Комерційного обліку електричної енергії, затверджений Постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року. Отже, виходячи із зазначеного, з дня набрання чинності\~Законом України «Про ринок електричної енергії», підтверджує обсяги спожитої електричної енергії саме оператор систем розподілу. Згідно Довідки про обсяги споживання електричної енергії за кодом точки комерційного обліку (а.с.32) судом з`ясовано, що за адресою: [ADDRESS] за період з січня 2022 по березень 2023 року було спожито 23 515 кВт/г по особовому рахунку № 1117/331/2806064. Відповідно до розрахунку заборгованості, в якому вказані тарифи на електроенергію, що відпускається населенню (а.с.3), позивачем розраховано розмір заборгованості за спожиті 23 515 кВт/г в сумі 34 505 гривень 20 копійок. Оскільки факт споживання електричної енергії в точці її продажу за адресою: [ADDRESS] підтверджено матеріалами справи, тому відповідачка є споживачем електричної енергії відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року. Письмові звернення про відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що споживач продовжує споживати електричну енергію, яка постачається на об`єкт, згідно умов договору. Відповідно до п.2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. У пп.1 п.6.2. Договору зазначається, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього Договору. Згідно п. 5.10 договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією постачальника універсальних послуг, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 3.1. Договору). В розділі «Термін оплати» Комерційної пропозиції зазначено, що: розрахунковий період становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж 10 робочих днів від дати його отримання Споживачем, однак не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Зазначений пункт Комерційної пропозиції «Побутова» кореспондується з пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Відповідачка за період з січня 2022 року по березень 2023 року своєчасно за спожиту електроенергію оплату не здійснювала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 34 505 гривень 20 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.3). Також позивач 10 квітня 2023 року направляв на адресу [PERSON] вимогу про сплату суми заборгованості за використану електричну енергію в сумі 34 505 гривень 20 копійок, яка залишилася без задоволення (а.с.33). Згідно ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу є споживачем. У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг передбачають наявність обов`язкових суб`єктів, зокрема, виконавця комунальних послуг а також споживача таких послуг. За змістом п. п.2, 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до вимог п. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Позивачем наданий розрахунок ціни позову, в якому розрахована заборгованість за період з 01 січня 2022 року по 01 березня 2023 в сумі 34 505 гривень 20 копійок. Таким чином, порушене право позивача на своєчасне отримання плати за електричну енергію підлягає захисту у повному обсязі заявлених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~суд оцінивши\~надані сторонами\~докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують підстави для повного задоволення позову. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру зад\~оволених вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. В той же час, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору в разі якщо позовна заява майнового характеру подається юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, вказаним Законом імперативно встановлено мінімальний розмір судового збору на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подання позову становить 2\~684 гривні 00 копійок. У зв`язку з тим, що розмір задоволених позовних вимог та стягнутої з відповідача заборгованості передбачає сплату позивачем судового збору в мінімально встановленому розмірі, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved