Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

У вересні\~2023\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ [PERSON] , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 452\~507,45 гривень та суму судового збору ? 3\~591,32 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі. Відповідно до пункту 1 договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 327155,50 гривень, що еквівалентно 12276,00 доларам США за офіційним курсом НБУ, встановленому станом на день укладення цього договору (1 долар США дорівнює 26,65 гривень), а позичальник [PERSON] зобов`язалась у строк до 29 вересня 2024 року включно, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, повернути [PERSON] таку суму грошових коштів в національній валюті, що буде еквівалентна 12\~276 доларам США за офіційним курсом НБУ, встановленого станом на день повернення позики (остаточного розрахунку). За згодою сторін договір є безпроцентним. За умовами договору сторони домовилася, що виконання даного договору забезпечується іпотекою трикімнатної квартири житловою площею 37,3 кв. м., загальною площею 61,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, між сторонами по справі був укладений договір іпотеки, яким забезпечується виконання грошових зобов`язань, що виникли у іпотекодавця на підставі договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в простій формі від 29.09.2021 року. Предметом іпотеки за цим договором є вищезазначена житлова квартира, яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2020 року. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконувала, внаслідок чого станом на 19 вересня 2023 року загальний розмір заборгованості склав 448\~916,13 гривень, що еквівалентно 12\~276 доларам США. Зазначену суму заборгованості [PERSON] просить стягнути з відповідача, а також покласти на неї судові витрати. Позивач зазначає, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, так 23.03.2023 року у месенджері «Viber» відповідачу було направлено текстове повідомлення з вимогою повернути грошові кошти строком до 01.04.2023 року, однак дане звернення нею було проігнороване. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 31). В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх повному задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа в судове засідання не з`явилась, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши доводи представника позивача в судовому засіданні, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. 29 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей без номеру, відповідно до умов якого, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 327\~155,50 гривень, що еквівалентно 12\~276,00 доларам США, за курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США 26,65 гривень), а позичальник зобов`язується у строк до 29.09.2024 року. Даний договір не передбачає собою нарахування відсотків за користування грошовими коштами. Пунктом 4 договору сторони домовились, про те, що позика повертається частинами в національній валюті, починаючи з жовтня 2021 року, кожного місяця до двадцять дев`ятого числа включно, в сумі не менше еквіваленту 216 доларів США. Відповідно п. 5,6 договору в разі прострочення виконання зобов`язань по поверненню позики протягом одного місяця та наявності безспірної заборгованості позикодавець вправі стягнути заборгованості у примусовому порядку за рахунок майна переданого в іпотеку, зазначеного в п. 9 цього договору. Пунктом 9 договору сторони домовились, що виконання забезпечення за цим договором забезпечується іпотекою трикімнатної квартири житловою площею 37,3 кв. м., загальною площею 61,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови договору, передав відповідачу грошові кошти у розмірі 12\~276,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 29.09.2021 року, засвідченою підписом останньої (а.с. 12). 29 вересня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. посвідчено договір іпотеки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно з п. 1.1 якого, цим договором забезпечується виконання грошових зобов`язань, що виникли у іпотекодержавця на підставі договору позики, відповідно до цього договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором отримати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку. Пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом іпотеки за цим договором є: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-16). Як встановлено зі змісту позовної заяви, [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 19 вересня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 448\~916,13 гривень, що еквівалентно 12\~276 доларам США. 23.03.2023 року у месенджері «Viber» позивач направив [PERSON] повідомлення з вимогою повернути грошові кошти строком до 01.04.2023 року (а.с. 29). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості по картковому рахунку відповідачем надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Зазначений договір відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1047 ЦК України, є таким, що укладений у письмовій формі, оскільки сума позики більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 року у справі № 910/2031/16, зауважено, що якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог). Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України\~доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики без номеру від 29 вересня 2021 року в розмірі 448 916,13 грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 591,32 гривні (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved