Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 21 вересня 2017 року, зареєстрований Овруцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї та спільне життя з відповідачем не склалось, збереження сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавала. 29 листопада 2023 року відповідач подала до суду клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні й про надання строку для примирення та зупинення провадження, які ухвалами суду від 29 листопада 2023 року були залишені без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2019 року. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відносини між сторонами не склалися у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, несумісність характерів. У сім`ї відсутні взаєморозуміння, позивач з березня 2022 року перебуває у складі Збройних Сил України, з цього часу подружня спільно не проживає, шлюбні відносини не підтримує більше року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Приймаючи до уваги доводи, викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу, який вже носить формальний характер, суперечило б інтересам сторін та дитини. Крім того, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його правомірні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Питання про поділ майна та визначення місця проживання дітей подружжям не ставиться. Позивач сплатив судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок, в порядку статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved