Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за Кредитним договором №501227072 від 21.01.2020 у сумі 140 607 грн 42 коп станом на 06.06.2023, яка складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 72 872 грн 82 коп, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 62 161 грн 27 коп, заборгованості за нарахованими відсотками за Кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 5 573 грн 33 коп, витрати на сплату судового збору в сумі 2 684 грн 00 коп та витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 21.01.2020 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено Кредитний договір №501227072, відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в сумі 75 000 грн 00 коп, а Позичальник зобов`язується повернути використану суму в строк до 21.01.2024 та сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 18,99%. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. 17 травня 2021 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого ПАТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором від 21.01.2020, у якому позичальником є відповідач. 18 травня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема і до [PERSON] за договором №501227072 від 21.01.2020. У подальшому ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі і до [PERSON] . У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06.06.2023 загальний розмір заборгованості становить 140 607 грн 42 коп, який складається із: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 72 872 грн 82 коп, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 62 161 грн 27 коп, заборгованості за нарахованими відсотками за Кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 5 573 грн 33 коп. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп та витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 гривень. Ухвалою суду від 28.06.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив. Судове засідання з розгляду справи призначено на 09 год 05 хв 04.12.2023. Представник позивача у судове засідання не прибув. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи 27.07.2023, 13.09.2023, 09.10.2023, 06.11.2023 та 04.12.2023 не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою місця реєстрації, зазначеною у позові. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за останньою адресою місця реєстрації, а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.01.2020 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено Кредитний договір №501227072, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 21.01.2024, або достроково, та сплатити проценти за користуванням кредитом в розмірі 18,99%. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. 17 травня 2021 року ПАТ «АЛЬФА- БАНК», на підставі укладеного Договору факторингу № 2, відступило ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за договором №501227072 від 21.01.2020. 18 травня 2021 року ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС», на підставі укладеного Договору факторингу № 18-05/21, відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за договором №501227072 від 21.01.2020. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як первісний кредитор, відступило шляхом продажу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та №3 до цього договору (Реєстр Боржників), про що свідчить копія відповідного договору. Відповідно до копії акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТКАПІТАЛ» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло Реєстр Боржників кількістю 207 307 та набуло право вимоги до боржників. Згідно з витягом з Додатку № 3 Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №501227072 від 21.01.2020 із загальною сумою заборгованості 72 872 грн 82 коп. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 06.06.2023 утворилася заборгованість в сумі 140 607 грн 42 коп, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 72 872 грн 82 коп, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 62 161 грн 27 коп, заборгованості за нарахованими відсотками за Кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 5 573 грн 33 коп, що стверджується розрахунками заборгованості, витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правової позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором №501227072 від 21.01.2020 у сумі 140 607 грн 42 коп, з яких: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 72 872 грн 82 коп, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 62 161 грн 27 коп, заборгованості за нарахованими відсотками за Кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 5 573 грн 33 коп, що стверджується розрахунками заборгованості, витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Дослідивши зібрані в справі докази, та оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, має заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», який відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 набув право вимоги за кредитним договором №501227072 від 21.01.2020 в сумі 140 607 грн 42 коп. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0375810009 від 09.06.2023 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 2 684,00 грн. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що інтереси позивача представляє АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІГАЛ АССІСТАНС». На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; копію заявки на надання юридичної допомоги № 71 від 01.05.2023, копію витягу з акта № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021; копію прайс-листа; та копію платіжної інструкції № 0370680000 від 12.05.2023. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Outcome: approved