Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд: - виділити в натурі майно, що належить [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на праві спільної часткової власності, а саме 21/90 частини будинку [ADDRESS] , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. - припинити право спільної часткової власності на 21/90 частини будинку [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [PERSON] , як співвласник, має право на виділ в натурі частки із спільного майна, а саме 21/90 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., яка належить їй на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2023 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболєвим Д.В., зареєстрована в реєстрі за № 98.Спадкова справа № 2/2022. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, в якій вимоги позивача визнав та просив задовольнит в повному обсязі. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 200, 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у спільній частковій власності житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 180,60 кв. м., житловою площею 112,40 кв. м., зазначений на плані під літ. «А», а також є такі споруди: сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під. Літ «Д», вбиральня під літ. «Е», сарай під літ. «З», вбиральня під літ. «И», гараж з оглядовою ямою під літ. «К», гараж з оглядовою ямою та погребом під літ. «Л», споруди під. Інд. 1-8. 24 лютого 2023 року [PERSON] стала власником 21/90 частки житлового будинку [ADDRESS] , на підставі успадкованого від свого померлого батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та успадкувала 21/90 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 лютого 2023 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболєва Д.В., зареєстрована в реєстрі за № 98.Спадкова справа № 2/2022. 17 травня 2012 року [PERSON] став власником 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , на підставі успадкованого від свого померлого батька [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , успадковану частину 1/3 житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 180,60 кв. м., житловою площею 112,40 кв. м., зазначений на плані під літ. «А», а також є такі споруди: сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під. Літ «Д», вбиральня під літ. «Е», сарай під літ. «З», вбиральня під літ. «И», гараж з оглядовою ямою під літ. «К», гараж з оглядовою ямою та погребом під літ. «Л», споруди під. Інд. 1-8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 травня 2012 року, виданого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Капелька Н.М., зареєстрована в реєстрі за № 4-4-1003.Спадкова справа № 24/2012. На даний час в 21/90 частині будинку, де проживає [PERSON] , проведені окремі комунікації (газ, вода і т.д.), які мають окремі особові рахунки на їх обслуговування та оформлені за [PERSON] . 21/90 частина будинку, яка належить [PERSON] має окремі кімнати, окрему кухню, окремий санвузол. [PERSON] має окремий вхід на 21/90 частину будинку, на земельній ділянці де розташована частина її будинку встановлений паркан, який відділяє її частину будинку від інших. Тобто, право власності на 21/90 частину будинку, яка належить [PERSON] спільно із часткою відповідача [PERSON] не використовується. [PERSON] самостійно окремо сплачує комунальні послуги, за своїм особовим рахунком, за користування свої окремої 21/90 частки будинку [ADDRESS] . Крім того, відповідач [PERSON] також окремо має вихід до своєї частини будинку, в нього також окремий загороджений вхід на свою територію та окремо проведена комунікація комунальних послуг на його особовий рахунок (газ, вода і т д.), окремі кімнати для проживання, окрема кухня та санвузол. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 367 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 26.07.2023 року Приватного підприємства «Геоінвент+», код ЄДРПОУ 43408623 та Довідки про можливість виділу № 225966/23 від 28.07.2023 року Приватного підприємства «Геоінвент+» встановлено, що 21/90 частина житлового будинку загальною площею 180,6 кв.м., житловою площею 112,4 кв.м., сарай літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ «Д», вбиральня літ «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня літ. «И», гараж з оглядовою ямою та погребом літ. «Л», споруди 1-8 за адресою: [ADDRESS] з технічними показниками об`єкт може бути виділений в натурі. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що під час розгляду справи сторона відповідача визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як співвласник, має право на виділ в натурі частки із спільного майна, а саме 21/90 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., яка належить їй на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2023 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболєвим Д.В., зареєстрована в реєстрі за № 98.Спадкова справа № 2/2022. Враховуючи наведене,

Outcome: approved