Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Сільськогосподарський споживчий кооператив «Ярославна» (далі - ССК «Ярославна») звернувся до суду з позовом про визнання за ним права володіння та користування земельною ділянкою, кадастровий номер якої 5923881900:05:000:0234, площею 0,7061 га, що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, котрі виникли на підставі договору оренди землі від 25.05.2010, укладеного між ССК «Ярославна» та [PERSON] , а також визнання недійсним договору оренди землі від 18.12.2020, укладеного між [PERSON] та ССК «Ярославна». Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2010 між ССК «Ярославна» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого остання передала позивачеві ССК «Ярославна» у строкове платне користування терміном на 20 років земельну ділянку, кадастровий номер якої 5923881900:05:000:0234, загальною площею 0,7061 га. Вказаний договір було зареєстровано у Путивльському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП ЦДЗКА за № 041063302080 від 27.10.2010. В той же час, як стало відомо позивачу, вищевказана земельна ділянка вдруге передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбіркомовий завод» та право оренди земельної ділянки кадастровий № 5923881900:05:000:0234 зареєстровано 18.12.2020 на підставі договору оренди землі від 18.12.2020. Таким чином, в період дії договору оренди землі від 25.05.2010 між відповідачами було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий № 5923881900:05:000:0234. З огляду на таке, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 18.12.2020, укладений між відповідачами. Крім того, посилаючись на те, що ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України передбачені способи захисту прав, якими є в тому числі і визнання прав та визнання угоди (правочину) недійсним, просив також визнати за ним право володіння та користування земельною ділянкою, кадастровий номер якої 5923881900:05:000:0234, площею 0,7061 га, що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, котрі виникли на підставі договору оренди землі від 25.05.2010, укладеного між ССК «Ярославна» та [PERSON] . Ухвалою судді від 23.12.2022 за заявою позивача забезпечено його позов шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер 5923881900050000234 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1374284659238), що належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою судді від 26.12.2023 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді від 11.01.2023 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.05.2023 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, відзив на позов не подала. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролевецький комбікормовий завод" в судовому засіданні позов не визнала повністю. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними. Представник відповідача зазначала, що позивачем не долучено до позовної заяви доказів, окрім відмітки на самому договорі оренди від 25.05.2010, реєстрації такого договору в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, та не долучено доказів не тільки реєстрації, а і існування додаткових угод, відповідно до п. 9 договору. При цьому, з долученої позивачем фотокопії договору неможливо в повному обсязі встановити номер реєстрації договору Путивльським районним реєстраційним відділом Сумської регіональної філії ДП «ЦДЗК». Долучений договір оренди земельної ділянки не містить інформації про об`єкт оренди, що є істотною умовою договору і вказує на невідповідність договору діючому законодавству на час його укладення. Не містить кадастрового номеру і акт прийому передачі земельної ділянки, що унеможливлює доведення передачі в оренду за долученим договором саме спірної земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Алгоритмом дій державного реєстратора при реєстрації права оренди визначено обов`язкову звірку з відомостями Державного земельного кадастру, у тому числі і надсиланням повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі. Договір оренди земельної ділянки між відповідачами зареєстрований відповідно до чинного законодавства, державним реєстратором проводилася перевірка під час реєстрації права оренди і саме відсутність інших договорів на цю земельну ділянку мало наслідком проведення державної реєстрації. Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів чинності договору оренди землі від 25.05.2010 на день укладення оспорюваного договору оренди землі між відповідачами від 18.12.2020. Існування укладеного 25.05.2010, хоч і зі сроком дії 20 років не є тотожним його чинності станом на 18.12.2020. Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач зазначає, що твердження представника відповідача про те, що істотні умови договору оренди повинні щорічно переглядатися, є хибними, оскільки зазначене розповсюджується тільки в разі отриманні продукції у рахунок орендної плати. Додаткових угод щодо змін умов договору між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено не було. Договір від 25.05.2010 було зареєстровано Путивльським районним реєстраційним відділом Сумської регіональної філії ДП «ЦДЗКА» у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин, не скасований в судовому порядку та не втратив чинності іншим шляхом, тому укладення спірного договору є незаконним в момент вчинення, оскільки оспорюваний правочин укладено у період дії іншого попереднього договору оренди, строк якого не закінчився. З`ясувавши\~обставини,\~якими сторони\~обґрунтовують свої\~вимоги та\~заперечення,\~дослідивши надані\~письмові докази,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~виходячи з\~наступних міркувань. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 05.05.2003 № 140, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.04.2008 відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,7061 га, розташованої на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 9). Відповідно до договору оренди землі від 25.05.2010, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ", який 27.10.2010 зареєстрований Путивльським районним реєстраційним відділом Сумської регіональної філії ДП ЦДЗКА, про що у державному реєстрі земель було вчинено запис за № 041063302080 від 27.10.2010, ССК «Ярославна» надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,7061 га строком на 20 років, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 6-7, 75-76). З фотокопії листа Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Сумській області від 31.05.2023 № 1427/15-23 та викопіювання з Книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі вбачається, що за порядковим № 2080 наявний реєстраційний запис № 041063302080 від 27.10.2010 про реєстрацію договору оренди землі, орендодавець [PERSON] 2099110149, орендар ССК «Ярославна» код 30934805, кадастровий № 5923881900050000234, розмір 0,7061 га, термін договору оренди 20 років. При перевірці відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим № 5923881900:05:000:0234 встановлено, що відомості про вищезазначений договір оренди до Державного земельного кадастру не вносились (а.с. 75-76). Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 25.05.2010 та акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 25.05.2010, були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, площею 0,7061 га, кадастровий № 5923881900050000234, і належить [PERSON] та проведена передача в оренду зазначеної земельної ділянки ССК «Ярославна» (а.с. 8). Як вбачається з фотокопії договору оренди землі від 18.12.2020, його укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод», предметом договору є земельна ділянка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5923881900:05:000:0234, площею 0,7061 га, розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 55-56). Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30.11.2022 підтверджена та обставина, що належна [PERSON] земельна ділянка площею 0,7061 га, кадастровий № 5923881900:05:000:0234, перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод», дата державної реєстрації права 18.12.2020, номер запису про право в державному реєстрі прав - 39863988 (а.с. 12). Копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.12.2022 підтверджено, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5923881900:05:000:0234 зареєстровано 18.12.2020 на підставі договору оренди землі від 18.12.2020, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» (а.с. 13-14). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі»\~визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220. Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Статтями 125, 126 ЗК України, у редакції, чинній станом на час укладення договору оренди між [PERSON] і ССК «Ярославна», визначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на час укладення договору оренди від 25.05.2010, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У силу\~приписів ст.\~20\~цього Закону\~укладений договір\~оренди землі\~підлягає державній\~реєстрації.\~ Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, набрання чинності договором оренди земельної ділянки законодавець пов`язував із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку. Вказані вище норми законодавства дають підстави для висновку про те, що укладений правочин у формі договору з передачі в оренду земельної ділянки, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, не можна вважати таким, що створює юридичні наслідки для його сторін у вигляді набуття прав та обов`язків стосовно його предмета. Відповідно до ст. 202 ЗК України, у чинній станом на 25.05.2010 редакції, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Порядок державної реєстрації договору оренди був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Порядок) визначав процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (п. 1). Згідно з пунктами 4-6 Порядку Книга записів відкривається та ведеться : у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (далі - Центр кадастру) в районах, містах обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києві та Севастополі, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система). Книга записів у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держкомзему за місцем розташування земельної ділянки. Поля у Книзі записів в електронному вигляді повинні відповідати графам її розділів у паперовому вигляді. У разі невідповідності відомостей Книги записів в електронному вигляді відомостям документа на паперових носіях, на підставі якого внесено такі відомості, перевага надається відомостям, що містяться в документі на паперовому носії. Записи до розділів Книги записів вносяться державною мовою розбірливо, чорнилом чи кульковою ручкою синього або чорного кольору. Записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі (п. 10). Згідно з п. 11 Порядку дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, присвоюється реєстраційний номер (п. 14). Факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо така відбулася, відображався у тексті цього договору відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220. У тексті, зокрема, зазначалася інформація про орган, який провів державну реєстрацію договору та його посадову особу, а також дата вчинення та номер запису в Державному реєстрі земель. На підтвердження вказаної інформації державний реєстратор посвідчував напис своїм підписом та печаткою органу реєстрації за наявності (далі - реєстраційний напис). За змістом наведених пунктів Порядку датою державної реєстрації документа (договору), що посвідчує право на земельну ділянку (зокрема, право оренди), є дата внесення запису до розділу Книги записів. Зазначені дії у наведеній послідовності обов`язково передують вчиненню уповноваженою посадовою особою (державним реєстратором) напису про реєстрацію на документі (договорі), що посвідчує речове право на земельну ділянку і саме на підставі таких дій у державного реєстратора виникає право у межах повноважень вчинити на документі (договорі), що посвідчує речове право (право оренди земельної ділянки), напис про державну реєстрацію, засвідчити його своїм підписом і скріпити печаткою підрозділу. Отже, реєстраційний напис на договорі оренди земельної ділянки є похідним від запису у Книзі записів. Державний реєстратор не був наділений правом проставити такий напис, поки не зробив відповідний запис у Книзі записів за певним номером. Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у пункті 51 постанови від 20 листопада 2019 року за результатом розгляду справи №669/930/16-ц з аналогічними правовідносинами, де сторонами є ТОВ «Україна 2001» і ТОВ НВА «Перлина Поділля», який суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року Перехідна реєстраційна система припинила функціонування, наявні у ній відомості в автоматизованому порядку перенесено до Національної кадастрової системи. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр базується на принципах об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Згідно з абзацом четвертим частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 25.05.2010) право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статті 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 25.05.2010), передбачали, що укладений договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. На час укладення договору оренди від 25.05.2010 діяв Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998, відповідно до пунктів 2, 4, 13, 14 якого державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів. Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Також був чинний Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 (втратив чинність 20.08.2012), відповідно до п.п. 4.2, 4.3, 4.4 державна реєстрація договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. У книзі реєстрації реєструються, в тому числі, договори оренди землі. Книга реєстрації є власністю держави. Договір оренди від 25.05.2010 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, тому набув чинності у відповідності до ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Окрім того, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області Обуховський О.С. порушив вимоги ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» щодо обов`язкового використання даних Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року, оскільки не звернувся з відповідним запитом до Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Згідно з Постановою ВП ВС від 02.10.2019 № 587/2331/16-ц (14-411цс19), державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1\~ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що договір оренди землі від 18.12.2020 було укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» в період дії договору оренди землі від 25.05.2010, укладеного між ССК «Ярославна» та [PERSON] . При цьому сторонами не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що станом на дату укладення між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» договору оренди землі від 18.12.2020, припинив свою дію укладений між ССК «Ярославна» та [PERSON] договір оренди землі від 25.05.2010. З огляду на таке, укладення між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кролевецький комбікормовий завод» договору оренди землі від 18.12.2020 не відповідає вимогам чинного законодавства, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання його недійсним. Крім того, якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинним до 1 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала її право в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до вказаного реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем. У такому випадку суд може захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати його право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. В іншому випадку в позові слід відмовити. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права - є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів у випадку їх порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на встановлений судом факт порушення права позивача, суд дійшов висновку про необхідність його захисту шляхом визнання за ССК «Ярославна» права володіння та користування земельною ділянкою кадастровий номер 5923881900:05:000:0234, площею 0,7061 га, що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, котрі виникли на підставі договору оренди землі від 25.05.2010, укладеного між ССК «Ярославна» та [PERSON] , що є підставою для задоволення позову і в цій частині. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, а саме по 3101\~грн.\~25\~коп. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved