Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача 20000 доларів США в рахунок повернення завдатку за договором про намір укласти договір купівлі-продажу квартири від 28.09.2020 року та стягнути 20000 доларів США в рахунок сплати штрафу за невиконання обов`язку укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що 28.09.2020 року між ним та відповідачем [PERSON] в особі [PERSON] , що діяла на підставі довіреності було укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 вказаного договору покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] завдаток в суму 20000 доларів США. Загальна вартість квартири становила 28000 доларів США. У п. 3.2 договору сторони домовились, що оформлення договору купівлі-продажу буде відбуватися у нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в термін до 17 години 00 хвилин 02 листопада 2022 року включно. Неявка однієї із сторін в зазначений час до вказаного нотаріуса розцінюється як ухилення сторони від обов`язку укласти договір купівлі-продажу квартири. 02.11.2022 року о 12-00 год. він прибув до приміщення нотаріуса ХМНО Васікової Ю.В. за адресою: [ADDRESS] , де прочекав продавця [PERSON] до 17-00 години, про що свідчить надане нотаріусом свідоцтво. Відповідач у визначений договором час не з`явився до нотаріуса, ніяким чином не сповістив про причини неявки. П. 4.1 договору встановлено, що за умови невиконання договору з боку продавця, останній зобов`язаний повернути покупцю завдаток в сумі 20000 доларів США та сплатити штраф у розмірі 100 % від суми завдатку, тобто 20000 доларів США. В зв`язку з тим він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 27.01.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у встановлений договором строк він не мав об`єктивної можливості укласти договір купівлі-продажу квартири, так як інформація про відповідача, як боржника, була внесена у єдиний державний реєстр боржників на підставі Постанови державного виконавця (ВП 64560356) про стягнення з [PERSON] адміністративного штрафу та Постанови державного виконавця (ВП 645563721) про стягнення з [PERSON] судового збору на користь держави. Він неодноразово намагався зв`язатися з позивачем з метою узгодити питання про відтермінування остаточної дати укладання договору купівлі-продажу квартиру у зв`язку із поважними причинами, але позивач на дзвінки не відповідач та сам на зв`язок не виходив. Після 02.11.2022 року позивач з ним зв`язався та став вимагати повернути йому сплачену суми авансу у розмірі 20000 доларів США та штраф у розмірі 100 % від суми авансу. Про поважні причини не укладення договору купівлі-продажу квартири позивач слухати нічого не хотів, а його метою було незаконне збагачення за рахунок відповідача. Зазначив, що розмір штрафу може бути зменшений за рішенням суду. Просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.02.2023 року закрито підготовче провадження, в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи відмовлено. 13.04.2023 року позивачем подано відповідь на відзив в якому зазначено, що у відзиві не конкретизовано чому саме його позовні вимоги не відповідають таким засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. Відповідач не надав жодних доводів та зрозумілих і доказових заперечень проти позовних вимог. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 року визнана обов`язковою явка позивача. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Зазначив, що не має можливості прибути в судове засідання за станом здоров`я, про що надав відповідну медичну документацію. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, подав відзив на позов. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28.09.2020 року між [PERSON] в особі якого діяла [PERSON] на підставі довіреності та [PERSON] було укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 вказаного договору покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] завдаток в суму 20000 доларів США. Загальна вартість квартири становила 28000 доларів США. У п. 3.2 договору сторони домовились, що оформлення договору купівлі-продажу буде відбуватися у нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в термін до 17 години 00 хвилин 02 листопада 2022 року включно. Неявка однієї із сторін в зазначений час до вказаного нотаріуса розцінюється як ухилення сторони від обов`язку укласти договір купівлі-продажу квартири. Матеріали справи містять свідоцтво видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., яким посвідчено, що [PERSON] , 02.11.2022 року з 10-00 до 17-00 години перебував у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Васікової Ю.В., за адресою: м. Харків пр. Ювілейний, 52. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Таким чином, будь-які зміни умов попереднього договору можуть бути погоджені сторонами виключно у межах строку дії договору. Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Судом встановлено, що основний договір у строк, визначений попереднім договором, укладений не був. Відповідач зазначив, що перешкодою для укладення було відкрите відносно нього виконавче провадження, однак вказану обставину неможливо вважати поважною причиною неможливості укладення договору. Таким чином, договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини відповідача, як продавця, а тому сплачена позивачем гарантійна сума підлягає стягненню з відповідача. З точки зору закону попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. В той же час, припинення зобов`язання за попереднім договором не звільняє сторін від відповідальності, зокрема, передбаченої умовами попереднього договору, за порушення, вчинене під час його дії. За змістом ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до п.6.2 попереднього договору зобов`язання по укладенню основного договору припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого цим договором. Таким чином, в зв`язку з не укладенням сторонами договору купівлі-продажу квартири, укладений між сторонами попередній договір є припиненим. Відповідно до позиції Верховного Суду в справі № 361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання. Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. З урахуванням цього, отримані відповідачем від позивача кошти в сумі 20000 доларів США є авансом, які мають бути стягнуті з нього. Суд при цьому враховує, що статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові в справі № 373/2054/16-ц / провадження № 14-446цс18 / від 16 січня 2019 року, відповідно до ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Велика Палата прийшла до висновку, що гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача отриману як аванс суму в валюті розписи про її отримання. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача отриманої суми в валюті домовленості. З урахуванням цього суд вважає, що саме відповідач порушив умови попереднього договору щодо необхідності укладення основного договору у строк до 02 листопада 2022 року, а тому вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно п. 4.1. Договору, у випадку відмови Сторони-1 від укладення основного договору купівлі-продажу квартири, Сторона-1 зобов`язана протягом 3-х банківських днів з дати, коли зобов`язання Стоорони-1 повинні були бути виконаними, повернути Стороні 2 суму, сплачену відповідно до п. 2.1 цього договору, а також сплатити 100 % у вигляді штрафних санкцій за користування чужими коштами. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в сумі 20000 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 12405 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved