Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

ТОВ «Профіт Файненс» звернулося до суду із вказаною позовною заявою, свої вимоги мотивувало тим, що 08.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» надав кредит [PERSON] в розмірі 17 700,00 грн. згідно заяви № 020-99916-080713. 02.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимог, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. Станом на день звернення до суду розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 37 351,07 грн., з яких: основна сума заборгованості\~15 076,08 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту\~6 338,14 грн.; заборгованість по комісіях 14\~825,52 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту\~782,40 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків\~328,93 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Згідно \~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; \~відповідач не\~подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так,\~08.07.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою № 020-99916-080713, згідно з якою отримав кредит в сумі 17 700,00 грн., з розміром процентної ставки 9,99% річних, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% в місяць, терміном на 36 місяців (а.с. 6-11). Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному\~обсязі, 08.07.2013 року [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. згідно з умовами кредитного договору № 020-99916-080713 (а.с.8, 11) 02 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким банк відступає новому кредитору, належні банку а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с.12-14). Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги, до ТОВ «Профіт Файненс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 020-99916-080713 від 08.07.2013 року (а.с.15) Як вказує позивач, загальна заборгованість по договору станом на 05.10.2023 становить 37 351,07 грн., яка складається із 15 076,08 грн. заборгованості по тілу кредиту та 21 163 грн. 66 коп. заборгованості по процентам за кредитом. ТОВ «Профіт Файненс» у позовній заяві надало розрахунок 3% річних від простроченої суми кредиту, розмір яких за період часу з 02.06.2020 до 23.02.2022 становить 782,40 грн. та надано розрахунок 3 % річних від простроченої суми процентів, розмір яких за період часу з 02.06.2020 до 23.02.2022 становить 328,93 грн. (а.с.3) Оцінивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. ст.525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Як встановлено ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних норм, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Суд визнає, що невиконанням умов договору позики порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу (позики) за тілом кредиту 15 076,08 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 6 338 грн. 14 коп., тобто на загальну суму заборгованості 21 414 грн.22 коп. Вказана сума заборгованості за відсотками нарахована первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк», про що свідчить витяг з реєстру боржників №1 до Договору про відступлення права вимоги від 02.06.2020 (а.с.15-16). Разом з цим, позивач просить суд стягнути 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 782, 40 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 328,93 грн. Проте позивачем не долучено до матеріалів справи відомостей про те, що відповідач [PERSON] , як боржник, згідно п. 3 Договору №2253/К «Про відступлення прав вимоги» (а.с.12-14)повідомлений про відступлення прав вимоги, оскільки згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, в силу ст.516 ЦК України, у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 782, 40 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 328,93 грн., які нараховані ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» слід відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по комісіях в сумі 14\~825 грн. 52 коп., то згідно з п.2.5 частини 2 кредитного договору, клієнт зобов`язується сплатити комісію 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Як вбачається з п.1.1.1 кредитного договору, укладено 08.07.2013 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] , кредит надавався позичальнику на споживчі потреби (а.с.6, 10). Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а банк не мав права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, враховуючи те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже позовні вимоги про стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в розмірі 21 414 грн.22 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1538 грн. 80 коп.

Outcome: approved