Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Представник заявниці\~звернувся до\~суду із\~вказаною заявою\~мотивуючи її\~тим,\~що[PERSON] на праві спільної сумісної власності належить частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 06 квітня 1993 року Фондом приватизації комунального майна згідно з розпорядженням від 06 квітня 1993 року №1, в якому при його видачі була допущена помилка при зазначенні по батькові власника [PERSON] . Так, у свідоцтві про право власності на житло по батькові заявниці помилково вказано « [PERSON] », хоча у документах, які було надано до органу приватизації для оформлення передачі в особисту власність одноквартирного будинку і які передували видачі свідоцтва про право власності на житло, по батькові заявниці було вказано правильно, проте при видачі вказаного свідоцтва була допущена помилка, яка не була своєчасно виявлена заявницею. На даний час виправити помилку неможливо, оскільки при зверненні до Хорошівської селищної ради, на території якої є уповноважена особа по приватизації житла, надано довідку про неможливість виправлення помилки, так як виконавчий комітет Хорошівської селищної ради не є правонаступником ліквідованої Володарсько-Волинської районної ради, що утворювала відповідний орган приватизації житла, а Фонд приватизації комунального майна, що видав свідоцтво про право власності, ліквідований без правонаступництва. Представник заявниці зазначає, що внаслідок допущення помилки у свідоцтві про право власності на житло заявниця не має можливості вільно розпоряджатись своєю власністю, оскільки помилка у свідоцтві про право власності при зазначенні по батькові дружини « [PERSON] » не відповідає даним паспорта громадянина України заявниці, де її по батькові зазначено « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом виправити допущену помилку у Свідоцтві про\~право власності\~на житло неможливо, представник заявниці в уточнюючій заяві просить встановити факт належності [PERSON] Свідоцтва №4 про право власності на житло від 06 квітня 1993 року на частку у квартирі [ADDRESS] , в якому зазначено [PERSON] замість [PERSON] . Заявниця та її представник в судове засідання не прибули. Представник заявниці направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі заявника, заяву підтримує в повному обсязі і просить задовільнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, заступник селищного голови надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечував. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~має право\~на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно пункту 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5\~із змінами, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 06.04.1993 року Фондом приватизації комунального майна Вол.-Волинської районної Ради народних депутатів Житомирської обл., квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] - жінка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - баба (а.с.6). \~ \~ \~ \~В той же час, відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.07.2022 року Хорошівським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), 06.09.1986 року відділом ДРАЦС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Таким чином судом встановлено, що членом сім`ї, а саме дружиною, [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , що відповідає особистим паспортним даним заявниці по даній справі (а.с.8-10). \~ \~ \~ \~Окрім того, із наданих заявницею до суду копії заяви від 22 лютого 1993 року та копії довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку), які надавались до органу приватизації для оформлення передачі в особисту власність одноквартирного будинку в [ADDRESS] , вбачається, що саме [PERSON] , 1967 р.н., є членом сім`ї наймача будинку [PERSON] . \~ \~ \~ \~Із копії довідки виконкому Хорошівської селищної ради від 06.11.2023 року №1784 слідує, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрована дружина [PERSON] [PERSON] , [INFO] з 1990 року по даний час. Запис у Свідоцтві про право власності на житло від 06.04.1993 року №4 про власницю [PERSON] вказаний невірно, а саме по батькові [PERSON] . Виконавчий комітет Хорошівської селищної ради повноважень щодо зміни даних особи, а саме по батькові в свідоцтві про право власності на житло, не має (а.с.12). Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності Свідоцтва про право власності на житло неможливо. Згідно зі\~ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту прав заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності Свідоцтва про право власності на житло. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявниці реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою в квартирі з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей\~45,\~46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявниці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 квітня 1993 року Фондом приватизації комунального майна згідно з розпорядженням від 06 квітня 1993 року №1, належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , однак, свідоцтво містить неправильне написання по батькові заявниці: " [PERSON] " замість правильного " [PERSON] ". Усунення вказаної помилки можливо лише шляхом встановлення факту належності заявниці вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявниці, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа дає можливість їй повною мірою реалізувати своє право спільної сумісної власності у володінні квартирою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7\~ст.294 ЦПК України\~передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved