Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

03.11.2022 представник КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 30 577,88 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що КП «Черкасиводоканал» надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Плата за комунальні послуги нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. У квартирі [ADDRESS] відсутній розподільчий (квартирний) лічильник водопостачання, тому нарахування за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалися згідно до затверджених нормативів водоспоживання, за встановленими тарифами з розрахунку відповідно до кількості споживачів. Згідно відповіді на адвокатський запит № 15535-01-10 від 21.10.2022 за даною адресою зареєстровані три особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 01.11.2020 опломбовано комерційний вузол обліку водопостачання (загальнобудинковий лічильник) та прийнято на абонентський облік. Нарахування за надані послуги здійснюються відповідно до показників засобу обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку розподіляються між споживачами з урахуванням того, що у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ч. 4 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщені, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб письмово повідомляє власник/наймач виконавцю розподілу, при цьому кількість осіб у приміщені, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень. Так, за вищевказаною адресою власники/наймачі квартир письмово не повідомляли про фактичну кількість споживачів КП, тому розподіл обсягів спожитої послуги здійснено відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі своєчасно та у повному обсязі не оплачували надані позивачем послуги, внаслідок чого за період з 01.03.2019 по 01.10.2022 утворилась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 30 577,88 грн. Невиконання відповідачами обов`язків по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення зачіпає інтереси не тільки позивача, а й держави, оскільки вона не отримує прибутку від діяльності підприємства та втрачає можливість своєчасно проводити заходи по раціональному відтворенню водних ресурсів, а позивач позбавлений можливості своєчасно проводити ремонтні роботи, направлені на поліпшення якості питної води та гарантоване водопостачання. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2023 позов КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі30577,88 грн., а також в рівних частках судовий збір в розмірі 2481,00 грн., тобто по 827,00 грн. з кожного. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.07.2023 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено частково, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2023 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 09.08.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що він не отримував послуги від КП «Черкасиводоканал» та є неналежним відповідачем по справі, оскільки постійно проживав і проживає за адресою: [ADDRESS] у своєї бабусі - [PERSON] . Квартира [ADDRESS] належить на праві власності його матері - [PERSON] , особовий рахунок також відкритий на її ім`я, тому саме вона зобов`язана нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, вважав, що заявлена до стягнення сума заборгованості є завищеною, а наданий розрахунок заборгованості є не належним доказом, оскільки містить помилки та неточності, не є зрозумілим та достатньої деталізованим, так як не містить інформації за яким тарифом та на яку кількість споживачів обраховувалася вартість наданих послуг. Просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 по 31.10.2019, а також зобов`язати КП «Черкасиводоканал» здійснити перерахунок заборгованості по особовому рахунку власника квартири, у відповідності до норм споживання та з урахуванням фактичної кількості осіб, проживаючих за адресою: [ADDRESS] за оспорюваний період. 25.09.2023 від представника позивача за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій остання просила стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 22 637,09 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2 481,00 грн. Вказала, що нарахування за послуги здійснювалося на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак в процесі розгляду справи стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер, а 16.07.2022 [PERSON] був затриманий та в подальшому направлений в місця позбавлення волі. З огляду на вказані обставини позивачем сформовано новий розрахунок та здійснено нарахування відповідно до кількості споживачів, а саме: з 01.03.2019 по 15.07.2022 на 3 особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; з 16.07.2022 по 01.10.2022 на 2 особи: [PERSON] , [PERSON] 03.10.2023 від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких остання виклала свої міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень та мотиви їх відхилення. Так, щодо порядку нарахувань за послуги зазначила, що за адресою: [ADDRESS] відсутній розподільчий (квартирний) лічильник водопостачання, тому нарахування за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалися згідно до затверджених нормативів водоспоживання, за встановленими тарифами з розрахунку відповідно до кількості споживачів, а саме на три особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 01.11.2020 опломбовано комерційний вузол обліку водопостачання (загальнобудинковий лічильник) та прийнято на абонентський облік, тому з 01.11.2020 нарахування за надані послуги здійснювалися відповідно до показників засобу обліку, а саме пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315, для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб письмово повідомляє власник/наймач виконавцю розподілу, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від зареєстрованих у приміщенні. За вищезазначеною адресою власники/наймачі квартири письмово не повідомляли про фактичну кількість споживачів КП «Черкасиводоканал», тому розподіл обсягів спожитої послуги здійснено відповідно до кількості зареєстрованих осіб. За зверненням КП «Черкасиводоканал» надано відповідь від ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що [PERSON] затриманий 16.07.2022 та в подальшому направлений в місця позбавлення волі, тому з 16.07.2022 нарахування за послуги здійснюються на дві особи: [PERSON] , [PERSON] . Щодо не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. До розгляду справи в суді жоден із споживачів, включаючи [PERSON] , не повідомляв КП «Черкасиводоканал» про фактичну кількість споживачів (відмінну від зареєстрованих осіб) чи про проживання та споживання послуг за іншою адресою та не надавав підтверджуючі документи згідно вимог законодавства. Щодо твердження [PERSON] , що він є неналежним відповідачем, то у відповідності до ст. 156 ЖК УРСР повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно з ч. 2 ст. 64 цього Кодексу до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , яка не позбавлена батьківських прав щодо дітей, тобто членами сім`ї власника, тому несуть солідарну відповідальність з оплати житлово-комунальних послуг та є належними відповідачами по справі. Щодо строків позовної давності, то 02.06.2020 КП «Черкасиводоканал» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу із споживачів за вказаною адресою, тому строк позовної давності було перервано. 11.10.2023 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на заяву про зменшення позовних вимог та письмові пояснення КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, у яких останній просив застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо нього. Вказав, що у відповідності до правових висновків Великої палати Верховного суду, викладених у постанові від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17, відмова у видачі судового наказу, тобто відмова у задоволені вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги, не перериває перебіг позовної давності в силу вимог ст. 264 ЦК України. Ухвалою суду від 05.12.2023, занесеною до протокол судового засідання, прийнято заяву КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю. підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Вакуленко О.П. заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались, клопотань про відкладення або про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (стаття 14 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, пунктом 1 частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає населенню м. Черкаси житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 15535-01-10 від 21.10.2022, за адресою: [ADDRESS] станом на 21.10.2022 зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 04.02.2000. Вказана інформація перевірена судом та підтверджена довідками з відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 15.11.2022. Таким чином, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надає КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради за вищевказаною адресою, а тому, відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. З довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідачі не оплачували надані КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого за період з 01.03.2019 по 01.10.2022 утворилась заборгованість в розмірі 22 637,09 грн. Нарахування плати за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснено позивачем відповідно до вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, за тарифами встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно вимог статтей 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статтей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як зазначено у статті 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень статті 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] посилається на те, що з серпня 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , не користується наданими КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради послугами, а тому не повинен їх оплачувати.Власником вищевказаної квартири є [PERSON] , тому саме вона зобов`язана нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Пунктом 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Факт не проживання осіб, які зареєстровані у житлі споживача, але мають інше постійне місце проживання, може підтверджуватись довідкою, що видана на підставі акту щодо підтвердження факту проживання без реєстрації/факту непроживання, підписаною не менш як 3 сусідами, а також довідкою про фактичне проживання (перебування) осіб без реєстрації за іншою адресою, у тому числі, у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, тривалим відрядженням, відбуванням покарання, проходження військової служби, взяттям на облік внутрішньо переміщеної особи тощо. Так, на підтвердження фактичного не проживання за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] надав суду акт опитування сусідів № 939 від 27.06.2023, з якого вбачається, що останній дійсно з серпня 2015 року до теперішнього часу проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, судом встановлено та відповідачем [PERSON] не спростовано, що у встановленому чинним законодавством порядку він не повідомляв КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про те, що не проживає у квартирі [ADDRESS] . Доводи відповідача про те, що тягар з оплати наданих позивачем комунальних послуг лежить виключно на відповідачці [PERSON] , як власниці квартири [ADDRESS] , є безпідставними, оскільки усі особи, які досягли повноліття та не визнані судом недієздатними, як ті, що фактично проживають, так і ті, що зареєстровані у житлі споживача, зобов`язані оплачувати такі послуги та несуть солідарну відповідальність з їх оплати разом зі споживачем. У разі виконання солідарного обов`язку споживач має право зворотної вимоги (регресу) до решти зобов`язаних осіб (солідарних боржників). Отже, [PERSON] зобов`язаний нести солідарний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі, в якій він зареєстрований. Щодо заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, виникла за період з 01.03.2019 по 01.10.2022, а вказаний позов поданий до суду 03.11.2022, тобто більш ніж через 3 роки від моменту порушення відповідачами права позивача на отримання плати за надані послуги. Водночас, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та тривав до 30.06.2023 02.04.2020набув чинності Закон України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до квітня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто до 30.06.2023. Отже, враховуючи наведені обставини, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2019 по 01.10.2022 заявлені в межах позовної давності. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не оплачувалися надані КП «Черкасиводоканал» послуги водопостачання та водовідведення, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 22 637,09 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень статті 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» задоволено повністю,то з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення в рівних частках судовий збір у розмірі 2481,00 грн., тобто по 827,00 грн. із кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved