Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 листопада 2011 року через зловживання спиртними напоями, образи та неодноразове побиття позивача відповідачем, спільне проживання з ним припинено з червня 2007 року. Від народження дочка проживає із позивачем, відповідач її життям не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись та брати участь у її вихованні та утриманні, не цікавився навчанням та станом її здоров`я, не надавав кошти на її забезпечення. З 2022 року по теперішній час позивач разом із дочкою [PERSON] проживають в с. Олексіївка Старосинявської ТГ, де перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, відповідач про зміну місця проживання поінформований, але жодного разу не зателефонував та не цікавився життям дочки. Вказала, що відповідач [PERSON] раніше судимий, у зв`язку з чим виникли труднощі, пов`язані з подальшим навчанням дитини. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Позивач - [PERSON] в судовому засідання підтримала позов повністю з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити. Вказала при цьому, що до початку війни вона не чинила жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною, відпускала її до нього у вільний час, проте з дитиною спілкувалася лише бабуся, мати відповідача. Навіть в період перебування дитини в будинку відповідача, останній з нею не спілкувався, не цікавився нею, перебував у стані алкогольного сп`яніння, були випадки, коли залишав дитину в небезпеці. У квітні 2022 року у зв`язку з війною вона разом з дітьми змушена була переїхати в с. Олексіівка Старосинявської ТГ. З часу переїзду відповідач жодного разу не контактував ні з нею, ні з дитиною, хоча знає про їх теперішнє місце проживання, оскільки вона повідомила про таке матір відповідача. Жодної матеріальної допомоги дитині відповідач не надає, матеріально допомагає утримувати дочку чоловік позивача [PERSON] .. [PERSON] не спілкується з дитиною, проявляє байдужість, не цікавиться її життям, навчанням, станом здоров`я, в житті дитини його не було. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» (арк.спр. 70, 82). Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору \~Старосинявська селищна\~рада як\~орган опіки\~та піклуванняне забезпечила явку в судове засідання свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В попередньо поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за відсутності представника, позов підтримала в межах висновку органу опіки та піклування (арк.спр.52). Заслухана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неї. Вказала при цьому лише на негативні спогади, пов`язані з батьком. Наголосила, що батько з нею зовсім не спілкується давно, вони спільно не проживають з тих пір, як їй виповнився один рік. Після досягнення неї віку 6-7 років мама дозволяла їй відвідувати батька, проте під час її перебування в його будинку з нею спілкувалася лише бабуся по батьківській лінії, батька вона або не бачила взагалі або він перебував у стані сп`яніння. Батько з нею не спілкується, не цікавиться її життям, не вітає зі святами, не допомагає жодним чином, в тому числі матеріально, під час її спілкування з бабусею по відеозв`язку, ніколи не говорив з нею та не бачив її. Вона мріє вступити до ВУЗу, отримати професію рятувальника або поліцейського, проте вважає, що позбавлена такої можливості через судимість батька. 28\~серпня 2023\~року відкрито\~провадження у\~вказанійсправі та призначено підготовче засідання, витребувано від органу опіки і піклування Старосинявської селищної ради висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача (арк.спр.36-37). Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023 року закрито провадження та призначено розгляд справи по суті (арк.спр.66). 14 листопада 2023 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача. Враховуючи наявність\~підстав для\~ухвалення заочного\~рішення,\~а також\~беручи до\~уваги згоду\~позивача,\~суд вважає\~за можливе\~провести заочний\~розгляд справи,\~про що\~05\~грудня2023 року постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Будь - які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Суд установив, що батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 22 лютого 2022 року Волноваським відділом ДРАЦС у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (арк.спр.6). Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 листопада 2011 року у справі №2-1680-11 розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (арк.спр.8). Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджена свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 листопада 2022 року (арк.спр.9). Позивач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою про склад сім`ї від 06 липня 2023 року №160 (арк.спр.10). [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, їх фактичним місцем проживання є [ADDRESS] , що підтверджено довідками № 6814 - 5001865630 та № 6814 - 5001865683 від 30 червня 2022 року (арк.спр.4, 7). Відповідно до довідки, виданої дирекцією Пилявського ліцею 06 липня 2023 року за вих. №38, у період навчання [PERSON] в ліцеї, її батько [PERSON] не бере участі у її вихованні, не з`являється на батьківські збори, дочкою опікується мати [PERSON] (арк.спр.11). 26 вересня 2023 року було обстежено житлові умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт, відповідно до якого дитина забезпечена необхідним одягом та харчуванням, наявні меблі та необхідна побутова техніка, дитина має окреме місце для відпочинку та навчання; стосунки в сім`ї доброзичливі (арк.спр.59). У поданій начальнику відділу-служби у справах дітей Старосинявської селищної ради заяві [PERSON] повідомила, що не проживає та не спілкується з рідним батьком, який не бере участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться її життям, не телефонує, не вітає зі святами. Не заперечувала проти позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неї (арк.спр.60). Згідно з довідкою про врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, складеної 27 вересня 2023 року за №210 начальником відділу-служби у справах дітей, враховано думку [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неї (арк.спр.61). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженим рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року № 08/2023, наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (арк.спр.58). Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача, дала показання про те, що відповідач [PERSON] разом із ними не проживав з часу, коли [PERSON] виповнився один рік. Вони змушені були переїхати, оскільки [PERSON] неодноразово застосовував до матері фізичне насильство, виганяв з будинку і маму, і її з сестрою. До початку епідемії COVID-19 сестра їздила до батька, а після її початку вони разом їздили один раз, проте відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вони повернулися додому. Після того і до цього часу відповідач не спілкувався з [PERSON] , не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням, матеріально не допомагав і не допомагає. За час їх перебування в с. Олексіївка жодного разу не телефонував. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні дала показання про те, що вона 8 років знайома та товаришує з сім`єю позивача, часто буває у них вдома, часто разом святкують свята, проте вона не знайома з [PERSON] .. Ні у період, коли вона жила в Донецькій області, ні коли проживає в селі Пилява Старосинявської ТГ як внутрішньо переміщена особа, вона жодного разу його не бачила, тривалий період часу думала, що батьком [PERSON] є [PERSON] , чоловік позивача. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Частинами другою, третьою статті 150 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу України (статті 164-167). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказала, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виховання та забезпечення своєї доньки. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться її життям, не спілкується з нею та не проявляє турботи, відповідачем жодним чином не спростовані. Суд не встановив існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному та духовному утриманні та вихованні дитини, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини. суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Враховуючи обставини справи, що свідчать про самоусунення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається у відсутності піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, відсутності спілкування з дитиною, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, наявні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved