Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» - адвокат Руденко К.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року станом на 07.09.2023 року у розмірі 21 596,00 грн, яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 796,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 12.03.2021 року (включно); 16 800,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 13.03.2021 року по 10.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України; судових витрат у розмірі 2 684,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (ТМ «MONETKA») та [PERSON] був укладений договір №210302-35763-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 10 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначає, що укладений договір не відноситься до споживчого кредитування, даний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався відповідачем при реєстрації. Посилається, що між первісним кредитором і відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з усіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за Договором. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З, за умовами якого право вимоги за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Вказує, що заборгованість відповідача за Кредитним договором відповідно до Акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року, станом на 17.06.2021 року становить 18 376,00 грн., проте ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було здійснено подальше нарахування платежів за Кредитним договором та станом на 07.09.2023 року становить 21 596,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 796,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 12.03.2021 року (включно); 16 800,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 13.03.2021 року по 10.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Стверджує, що нарахування процентів за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року зупинено 10.07.2021 року відповідно до п.4.6 Правил. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним Договором не виконав, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» у розмірі 21 596,00 грн., яку просить стягнути в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. До позовної заяви було додано клопотання про витребування доказів. (а.с.80-83) Ухвалою судді від 10.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію заявлену в клопотанні про витребування доказів. 23.11.2023 року на виконання ухвали суду від 10.10.2023 року, з АТ «Універсал Банк» надійшла інформація, щодо боржника [PERSON] та документи про рух коштів по рахунку № [NUMBER] за період з 02.03.2021 року по 07.03.2021 рік. (а.с.102-104) 08.12.2023 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Сторони в судове засідання не викликалися, відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч.ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 02.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір №210302-35763-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 10 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту, у договорі відповідачем було вказано його номер мобільного телефону [NUMBER] . (а.с.20-22) Відповідно до Додатку №1 до Договору сторони погодили графік розрахунків. (а.с.23) Згідно із п.п.1.4 п.1 невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», які розміщені на Сайті: monetka.ua. (а.с.30-45) На підтвердження укладення договору №210302-35763-1 від 02.03.2021 року позивачем відображено послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 02.03.2021 о 16:19:22 год позичальником було введено дані по заяві на кредит, о 16:19:22 здійснена автоматична перевірка по заяві, о 16:19:22 год перевірка позичальника за даними БКІ, о 16:19:22 год скорингова оцінка позичальника, о 16:31:44 год створено пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника, о 16:31:44 год позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладання договору, о 16:31:55 год позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт), о 16:31:55 год друкована форма укладеного кредитного договору надіслана позичальнику в особистий кабінет для завантаження, о 16:32:20 год кредитні кошти перераховано на картку позичальника (а.с.26, 27-28). Кредитні кошти були відправлені відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк», що підтверджується чеком. (а.с.24) Відповіддю АТ «Універсал Банк» на запит суду, що надійшла 23.11.2023 року, підтверджується, що [PERSON] дійсно користується банківською картою № [NUMBER] . В анкетних даних клієнта вказано номер телефону [NUMBER] , на цей номер надходить інформація про підтвердження здійснення операцій. Крім того, з виписки по особовому рахунку вбачається, що 02.03.2021 на рахунок [PERSON] дійсно була зарахована сума в розмірі 4000 грн. (а.с. 102-104) З огляду на викладене вище, встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 982018, а тому суд приходить до висновку, що факт укладення договору №210302-35763-1 від 02.03.2021 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З, за умовами якого право вимоги, в тому числі, і за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». (а.с.63-67) 12.07.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Додатковий договір №1 до Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року. Відповідно до Акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» набуло право вимоги за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року, станом на 17.06.2021 року на загальну суму заборгованості 18 376,00 грн. (а.с.69) ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи (а.с.48,49) було здійснено подальше нарахування платежів за Кредитним договором. Нарахування процентів за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року зупинено 10.07.2021 року відповідно до п.4.6 Правил. Згідно із розрахунком заборгованості за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 21 596,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 796,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 12.03.2021 року (включно); 16 800,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 13.03.2021 року по 10.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. (а.с.25) Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, за № 675-VIII. Преамбула Закон України «Про електронну комерцію» кореспондує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, за № 851-IV. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги» від 5 жовтня 2017 року за № 2155-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.ua або https://monetka.com.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору №210302-35763-1 від 02.03.2021 року, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 982018. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частинами 2, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивачем надано суду Договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року та додатковий договір №1 до нього від 12.07.2021 року з усіма супутніми документами (Витяг з Акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-З від 17.06.2021 року, платіжні доручення: №225 від 17.08.2021 року; №173 від 29.07.2021 року), що підтверджують набуття ним прав нового кредитора до відповідача. (а.с. 69-71) Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитів та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданих кредитів та сплати процентів. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. (ч. 2 ст. 642 ЦК України) Статтею 1054 ЦК України у частині встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року, який не спростований відповідачем у належний т а допустимий спосіб. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання за за кредитним договором і отримані грошові кошти в добровільному порядку позивачу не повернув, розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №210302-35763-1 від 02.03.2021 року станом на 07.09.2023 року у розмірі 21 596 гривень 00 копійок. Позивачем понесені та документально підтверджені (а.с.79) судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача . Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» надавалася на підставі Договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022 року, укладеного з адвокатом Руденком К.В., відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №91/2 (п.п.9,10) до даного Договору вартість підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] , клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, складання адвокатського запиту становить 9 000,00 грн., які відповідно, були сплачені позивачем згідно платіжної інструкції №469 від 10.05.2023 року. (а.с.75-78) Суд, з урахуванням складності справи, розміру заявлених вимог, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Outcome: approved