Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.08.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON] , у Тлумацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 65. У шлюбі народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою. Сімейне життя між ними не склалось, через різні характери та погляди на спільне життя. З 01.11.2022 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер. Надалі перебувати у шлюбі не бажає, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Просила постановити рішення, яким шлюб мiж нею та відповідачем розірвати, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання позивач, [PERSON] , не з`явилася, однак 07.11.2023 року через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовну заяву підтримує у повному обсязі, просила її задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Проти заочного рішення не заперечувала (а.с. 15). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 23.10.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 20.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Тлумацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.08.2016 року (а.с. 2). Від даного шлюбу [INFO] народилася одна дитина: дочка [PERSON] , яка на даний час є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2017 року (а.с. 3). Сторони мають різні характери та погляди на життя, різні інтереси, спільного господарства не ведуть. Шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн 60 копійок, що підтверджується квитанцією № 0.0.3260307976.2 від 19.10.2023 року (а.с. 5). На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved