Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Представник позивача зазначив, що на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS] розміщений гараж № [NUMBER] . Зазначена земельна ділянка належить до земель комунальної власності, в користування не передавалася, відтак відповідач самовільно, безпідставно та неправомірно використовує вказану земельну ділянку, побудувавши на ній гараж та протиправно здійснивши державну реєстрацію права приватної власності на самовільно збудований об`єкт нерухомого майна. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 17,5кв.м. на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990 №167/6. У порушення вимоги ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», п.п. 12, 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127, для проведення державної реєстрації разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано на розгляд державного реєстратора рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990р. №167/6 та технічний паспорт виготовлений станом на 24.07.2020р. ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут» (ДПКТІ) (рік будівництва значиться 1990). Зі змісту цього рішення випливає, що вирішено відвести земельну ділянку під будівництво та зазначено про необхідність забудовникам отримати дозвіл на будівництво у головного архітектора району з подальшим присвоєнням кожному гаражу індивідуально поштової адреси. Відтак адреса об`єкту нерухомого майна не присвоювалася, рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990р. №167/6 лише містить інформацію про право на здійснення будівництва на відведеній земельній ділянці, але особа, якій надано таке право, зобов`язана отримати дозвіл на будівництво. Згідно відповіді Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської №8/2-1543 від 03.12.2020р., за 1990 рік рішення виконавчого комітету від 23.04.1990 №167/6 не існує, засідання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 23.04.1990р. не відбувалося, рішення не приймалось. Отже, державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на підставі неіснуючого рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 167/6 від 23.04.1990р. Державним реєстратором Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченком Д.С. не було направлено запиту до органу, який відповідно до законодавства до 01.01.2013р. проводив оформлення прав власності на нерухоме майно КП «Міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, що є порушенням законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державний реєстратор повинен був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що рішення №54063867 від 15.09.2020р. прийнято державним реєстратором протиправно, порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпра як власника земельної ділянки, що віднесена до земель комунальної власності, позаяк земельна ділянка на якій розташований гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відповідачу у власність або у користування не надавалась, документи на право виконувати будівельні роботи відсутні. Просить усунути перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] шляхом зобов`язання відповідача знести самочинно побудований об`єкт нерухомого майна з наступним описом: гараж № [NUMBER] загальною площею 17,5 кв.м; скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності за [PERSON] (номер запису про право власності: 38182726) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №2168290612101, а саме: гараж № [NUMBER] розташований у [ADDRESS] з закриттям розділу. Представник позивача заявою позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судові засідання не з`являлася, рівно як і її представник - адвокат Литвинов С.Є. (діє на підставі ордеру від 29.08.2023р.), заяв по суті справи не подали, хоча суд неодноразово відкладав розгляд справи, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не сповістили. Представники третьої\~особи \~ Департамента адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради також не з`явився в судове засідання, про дати, час та місце слухання повідомлялися неодноразово належним чином. За згоди представника позивача суд ухвалює по справі заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що земельна ділянка, розташованої на території [ADDRESS] , на якій розміщений гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , належить до земель комунальної власності. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин. Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 17,5 кв.м. на праві приватної власності зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990 №167/6 (а.с. 38). Відповідно до листа Архівного управління Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 03.12.2020р. № 8/2-1543, в архівному управлінні департаменту згідно з описом справ постійного зберігання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська за 1990 рік рішення вищезазначеного виконавчого комітету від 23.04.1990 № 167/6 не існує. Засідання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 23.04.1990р. не відбувалося (а.с. 19). На запит Департамента правового забезпечення ДМР листом КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.04.2023р. № 4181 повідомлено, що станом на 31.12.2012р. реєстрація права власності та технічна інвентаризація як окремого об`єкту нерухомого майна на гараж № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] - не проводилась (а.с. 20). На запит Департамента правового забезпечення ДМР листом Департамента по роботі з активами головне архітектурно-планувальне управління ДМР від 19.01.2023р. № 3/15-17 повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса - [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній (а.с. 20а). На запит Департамента правового забезпечення ДМР листами Дапартамента по роботі з активами ДМР від 04.01.2022р. № 4/11-5 та від 24.01.2023р. № 4/11-34 повідомлено, що за результатами пошуку земельної ділянки у інформаційній (автоматизованій) підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська (МЗІС) (власником інформації є Дніпровська міська рада) станом на 29.12.2021р. за результатами пошуку земельної ділянки за адресою у цій Системі виявлено реєстраційні записи щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичною і юридичними особами на земельну ділянку по [ADDRESS] (вибірка додається). Інформація щодо діючих договорів оренди землі за зазначеною адресою у Системі відсутня. Також станом на 20.01.2023р. у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та [PERSON] на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 21). Актом від 18.08.2021р. № 08/21/96 робочої групи з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель па території м. Дніпра департаменту но роботі з активами Дніпровської міської ради зафіксовано, що членами робочої групи проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства України при користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований гараж. Площа земельної ділянки 0,0018 га. Доступ до земельної ділянки відкритий (а.с. 30) Перевіркою встановлено відсутність документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку. Користування земельною ділянкою без належним чином оформлених документів. З документів наявних у розпорядженні робочої груші з`ясовано, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 11.09.2020р. є власником об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер: 2168290612101, Гараж загальною площею 17,5 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства власника або його представників на зазначеному об`єкті не виявлено. Повідомлення про перевірку було залишено на об`єкті. За візуальним обстеженням на земельній ділянці розташований гараж, мостіння. Між Дніпровською міською радою та [PERSON] діючі цивільно правові угоди відсутні. Згідно з інформації Публічної кадастрової карти України земельна ділянка не сформована та де має кадастрового номеру. Робоча група прийшла до висновку, що документи, що посвідчують право на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (або свідоцтва про право власності) чи договори оренд; землі, зареєстровані; відповідно до чинного законодавства України відсутні, що порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. Вбачаються ознаки порушення ст. 531 КК України про адміністративні правопорушення п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України (а.с. 29 33). Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2021р. (справа №201/7901/21) у кримінальному провадженні № 12020040650001912 від 24.11.2020р. з попередньою кваліфікацією - ч. 3 ст. 197-1 КК України, накладений арешт гараж, право власності на який зареєстрований за позивачем, шляхом заборони\~розпорядження. Із зазначеної ухвали випливає, що в провадженні СВ ВП № 5 ДРУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040650001912 від 24 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельної ділянку та самовільного будівництва на території Соборного району міста Дніпра. Слідчим складений протокол огляду ділянки місцевості, яка розташована поблизу будинку [ADDRESS] . У ході огляду виявлено бетонну споруду з`єднану у гаражі, з п`ятьма воротами. Окремо, виявлено вісім недобудованих споруд, у вигляді бетонних блоків без воріт, з бетонним дахом. Також виявлено на спорудах оголошення з приводу продажу зазначених недобудованих гаражів. У ході досудового розслідування встановлено, що відносно частини оглянутих гаражів, проведена державна реєстрація права власності, а саме: приватна власність. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченком Д.С., в один день 11.09.2020, зареєстровано право приватної власності на чотири гаражі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] ; Гараж № 2 зареєстрований за [PERSON] ; Гараж № 3 зареєстрований за [PERSON] ; Гараж № 4 зареєстрований за відповідачем у цій справі; Гараж № 5 зареєстрований за [PERSON] . Єдиною підставою для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна за вищезазначеними громадянами стало рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990, за № 167/6. На виконання запиту в порядку ст. 93 КПК України, у кримінальному провадженні отримана відповідь від Дніпровської міської ради, в якій йдеться про те, що в архівному управлінні департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради згідно з описом справ постійного зберігання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська за 1990 рік рішення виконавчого комітету вищезазначеної ради від 23.04.1990 № 167/6 не існує. Крім того, в один день 24.07.2020р. ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут» (код ЄДРПОУ 31659923), юридична адреса: м. Дніпро, вул. Ударників, 27, інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] виготовлено п`ять технічних паспортів на гаражі [ADDRESS] . Замовником технічної інвентаризації зазначені: [PERSON] , інвентаризаційна справа № 1293 ТП; [PERSON] , інвентаризаційна справа № 1294 ТП; [PERSON] , інвентаризаційна справа № 1295 ТП; [PERSON] , інвентаризаційна справа № 1296 ТП та [PERSON] , інвентаризаційна справа № 1292 ТП. Одною з характеристик означених гаражів є рік спорудження/реконструкції 1990 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Встановлено, що об`єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці, яка, відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України, не має кадастрового номеру, не перебуває у власності чи оренді, тобто є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра. Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Пунктом 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (у редакції на час здійснення реєстраційних дій) (далі Порядок № 1127) передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» під час проведення державної реєстрації прав, шо виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Аналогічна норма зазначена у п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (у редакції, чинній на момент державної реєстрації 11.09.2022р.) під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Згідно Державного реєстру речових прав, для здійснення державної реєстрації за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , державному реєстратору виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Юрченку Д.С. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надане рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 23.04.1990 №167/6 та технічний паспорт виготовлений станом на 24.07.2020р. ТОВ «Дніпропетровський проектно- конструкторський технологічний інститут» (ДПКТІ) (рік будівництва значиться 1990). Зі змісту рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 167/6 від 23.04.1990р. вбачається, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів вирішено відвести земельну ділянку під будівництво та зазначено про необхідність забудовникам отримати дозвіл на будівництво у головного архітектора району з подальшим присвоєнням кожному гаражу індивідуально поштової адреси (а.с. 38-39). Відтак це рішення не є підставою присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, а лише містить інформацію про право на здійснення будівництва на відведеній земельній ділянці. При цьому, особу, якій надано таке право, зобов`язано отримати дозвіл на будівництво. Як встановлено із матеріалів справи, за даними Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів ДМР, в архівному управлінні Департамента згідно з описом справ постійного зберігання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська за 1990 рік рішення виконавчого комітету від 23.04.1990 №167/6 не існує. Засідання виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 23.04.1990р. не відбувалося, отже таке рішення не приймалось. Отже, державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на підставі рішення , яке ніколи не приймалося виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність Обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав, у тому числі за розголошення відомостей, одержаних ними в результаті проведення реєстраційних дій, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Статтею 23 Закону передбачені випадки зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті, розгляд заяви про державну реєстрацію прав зупиняється у разі неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Аналогічні норми містить Порядок № 1127. Пунктом 25 Порядку № 1127 передбачено, що документи отримані з паперових носіїв інформації, які містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 р., за результатами розгляду документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, заявнику не повертаються та зберігаються державним реєстратором, яким здійснювався розгляд таких документів, протягом трьох років. Відповідно до п. 14 Порядку у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви. У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. Державним реєстратором Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченком Д.С. не направлено запиту до органу, який відповідно до законодавства до 01.01.2013р. проводив оформлення прав власності на нерухоме майно КП «Міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, що є вищенаведених вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державним реєстратором на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п. 14 Порядку № 1127 не зупинений розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - гараж № [NUMBER] , загальною площею 17,5 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2168290612101). Положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо під час проведення державної реєстрації прав у державного реєстратора виникає сумнів щодо справжності поданих документів, такий державний реєстратор зобов`язаний повідомити про це правоохоронні органи. Крім вищезазначеного, статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 31 -2 цього Закону. Внаслідок прийняття державним реєстратором рішення №54063867 від 15.09.2020р. про реєстрацію права власності на підставі рішення Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району, порушене право територіальної громади міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій зареєстроване право власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. На підставі ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація це не підстава набуття права власності або користування, а лише засвідчення державою вже набутого особою права власності або користування і ототожнювати факт набуття права з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності або користування, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права, а не є підставою його набуття. Відповідний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 21.04.2021р. по справі № 916/3674/19, від 20.10.2020р. по справі №910/13356/17. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України засвідчує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізацїї (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанови від 07.04.2020р. у справі № 916/2791/13 та від 23.06.2020р. у справі № 680/214/16-ц. Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021р. у справі № 910/2861/18. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018р. у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019р. у справі № 921/158/18, від 22.06.2021р. у справі № 200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі № 263/6022/16-ц, від 31.08.2021р. у справі № 903/1030/19). Як встановлено судом, між власником земельної ділянки в особі Дніпровської міської ради і відповідачем [PERSON] відсутні договірні відносини щодо будівництва або розміщення будь-яких будівель та споруд, Дніпровською міською радою не надавалася [PERSON] земельна ділянка по [ADDRESS] , а документи, що посвідчують право користування земельними ділянками і надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт за вказаною адресою не видавалися та не реєструвалися, проектна документація на проведення будівельних робіт не погоджувалася та до містобудівного кадастру не вносилася. Земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна належить територіальній громаді міста Дніпра, рішення щодо передачі її у власність або користування [PERSON] не приймалось, а реєстрація права власності на здійснена фактично на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Частиною 4 ст. 376 ЦК України визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають, зокрема, органи державної влади, органи місцевого\~самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду ці особи мають за умови, що вони доведуть наявність порушеного права, а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу). Тобто вимоги про знесення самочинного будівництва особи, що не діють як суб`єкти владних повноважень, можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. За загальним правилом у цивільних справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника частини житлового будинку, власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.12.2022р. у справі № 367/2004/17 (провадження № 61-6089св22). Позивач є власником земельної ділянки, а отже вправі вимагати усунення перешкод у користуванні нею шляхом знесення самочинного будівництва. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] внаслідок самочинного будівництва гаражу № [NUMBER] та протиправної державної реєстрації права власності вибула з користування Дніпровської міської ради поза її волею, наявність на земельній ділянці комунальної форми власності об`єкту нерухомого майна перешкоджає законному власнику земельної ділянки - територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради володіти, розпоряджатися та користуватися земельною ділянкою, що є підставою для усунення перешкод у такому користуванні земельною ділянкою. Відповідно до частини 1, 2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Сам по собі факт державної реєстрації права власності на цей об`єкт не спростовує факт самочинності зведення цього нерухомого майна, та наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019р. у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) зроблено висновок, що сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020р. у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц). Отже, державна реєстрація права власності на об`єкт самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить до комунальної власності без згоди власника - Дніпровської міської ради на підставі неіснуючих документів, порушує право міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою та встановлений законодавством порядок набуття прав на об`єкти нерухомості, набуття прав та реалізації прав на землю (земельну ділянку) комунальної власності. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом усунення перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] знести самочинно побудований об`єкт нерухомого майна з наступним описом: гараж № [NUMBER] загальною площею 17,5 кв.м та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] (номер запису про право власності: 38182726) на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним №2168290612101, а саме: гараж № [NUMBER] розташований у [ADDRESS] , із закриттям розділу. Вимоги позивача про припинення права власності за [PERSON] не ґрунтуються на приписах ч. 1 ст. 346 ЦК України, якою передбачені підстави припинення права власності, а саме, внаслідок: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Задоволення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. А тому вимога про припинення права власності є не ефективним способом захисту права у даному випадку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02.2023р. у справі № 316/2082/19. З цих підстав вимога позивача про припинення права власності задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 5368,00 грн. (а.с. 16), що є мінімальною ставкою судового збору за дві вимоги немайнового характеру станом на день подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial