Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У травні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 2 вересня 2020 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В подальшому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 червня 2021 року був зменшений розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] до розміру 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На примусовому виконанні Семенівського РВ ДВС Полтавської області перебувають два виконавчі провадження №64172386 - з виконання виконавчого листа №547/675/20, виданого 6 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] та № [NUMBER] - з виконання виконавчого листа №547/675/20, виданого 6 жовтня 2020 року, про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання. У зв`язку з тим, що в період часу з липня 2020 року по жовтень 2022 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання дитини не в повному обсязі (ВП №64172386), у нього виникла пеня в розмірі 27087 гривень 82 копійок. У зв`язку з тим, що відповідач в період часу з червня 2020 року по липень 2022 року не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання [PERSON] (ВП №64171883), у нього виникла пеня в розмірі 21006 гривень 65 копійок. Станом на 18 січня 2023 року у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі 11647 гривень 93 копійок та заборгованість зі сплати аліментів на утримання позивача в розмірі 16147 гривень 70 копійок. Тому, з урахуванням положень ч.1 ст.196 СК України, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина в розмірі 11647 гривень 93 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини в розмірі 16147 гривень 70 копійок. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2023 року (а.с.43 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 травня 2023 року (а.с.48 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 липня 2023 року (а.с.56-57 т.1) було витребувано від Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області копії виконавчих проваджень №64172386 та №64171883. [PERSON] не з`явилась у судове засідання та направила заяву (а.с.53 т.1), в якій просить задовольнити позов та розглянути цивільну справу у її відсутності. [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують проти задоволення позову та посилаються на те, що при відкритті провадження державний виконавець не зазначив про наявність боргу у відповідача, хоча такий борг у [PERSON] виник з незалежних від нього причин. Також [PERSON] офіційно працевлаштований в ТОВ «Омокс», тому усі відрахування починаючи з березня 2021 року в межах виконавчих проваджень №64172386 та №64171883 здійснювались виключно бухгалтерією роботодавця. [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів, однак відповідальною особою ТОВ «Омокс» була допущена помилка, яка полягала в тому, що частина коштів, які мали бути спрямовані на два виконавчі провадження, була помилково перерахована на сплату аліментів лише в одному виконавчому провадженні. Дізнавшись про помилку бухгалтера підприємства, ще 16 січня 2023 року відповідач добровільно оплатив заборгованість по аліментам в двох виконавчих провадженнях. Вина [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і на утримання сина, і на утримання колишньої дружини відсутня. Тому відповідач та його представник [PERSON] просять відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 2 вересня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі 3000 гривень щомісячно, яка підлягає щорічно індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання дружини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку - по [INFO] . 6 жовтня 2020 року на виконання вказаного рішення суду були видані два виконавчі листи (а.с.4, 45 т.2), які були пред`явлені до примусового виконання. 20 січня 2021 року постановою начальника відділу Семенівського РВ ДВС Полтавської області було відкрито виконавче провадження №64172386 (а.с.46 т.2) з виконання виконавчого листа №547/675/20, виданого 6 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, яка підлягає щорічно індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 20 січня 2021 року іншою постановою начальника відділу Семенівського РВ ДВС Полтавської області було відкрито виконавче провадження №64171883 (а.с.5 т.2) з виконання виконавчого листа №547/675/20, виданого 6 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку - по [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 червня 2021 року (а.с.68-69 т.2) був зменшений розмір аліментів, які стягуються за рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 2 вересня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до розміру 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2021 року (а.с.62-63 т.2) шлюб, укладений між сторонами було розірвано, [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. 4. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таку ж позицію підтримав і Верховний Суд в постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №610/1213/17 (провадження № 61-212св18). Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Згідно з ч.6 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керувався суд при вирішенні спору. Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №298 від 24 січня 2023 року у виконавчому провадженні №64172386 (а.с.73 т.2) вбачається, що в період часу з липня 2020 року по грудень 2022 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] не в повному обсязі. Тому станом на 1 січня 2023 року у нього виникла заборгованість в розмірі 11647 гривень 93 копійок. Зі змісту іншого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №1256 від 2 березня 2023 року у виконавчому провадженні №64171883 (а.с.23-24 т.1) вбачається, що в період часу з червня 2020 року по грудень 2022 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання дружини [PERSON] також не в повному обсязі. Тому станом на 1 січня 2023 року у нього виникла заборгованість в розмірі 14147 гривень 68 копійок. Як вбачається з довідки №460/11 від 17 листопада 2023 року (а.с.92 т.2) [PERSON] працює в ТОВ «Омокс» з 16 квітня 2019 року по тепер за основним місцем роботи та займає посаду охоронника. На підставі ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» постановою начальника відділу Семенівського РВ ДВС Полтавської області від 22 лютого 2021 року (а.с.80-81 т.1) у виконавчому провадженні №64172386 було звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] , який працює в ТОВ «Омокс». Така ж постанова була винесена і в іншому виконавчому провадженні №64171883 (а.с.82-83 т.1). В тексті обох постанов державним виконавцем було зазначено про відсутність у [PERSON] заборгованості, хоча у зв`язку з тим, що виконавчі листи були пред`явлені стягувачем через 4 місяці після їх видачі, а постанова про звернення стягнення на заробітну плату відповідача була винесена ще через 1 місяць, вже станом на 22 лютого 2021 року у [PERSON] у виконавчому провадженні №64171883 (а.с.40 т.2) існувала заборгованість в розмірі 7166 гривень 65 копійок, а у виконавчому провадженні №64172386 (а.с.77 т.2) - заборгованість в розмірі 20032 гривень 17 копійок. Постанови про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] були надіслані на виконання до ТОВ «Омокс». З листа головного бухгалтера ТОВ «Омокс» №553/10 від 6 жовтня 2022 року (а.с.70 т.2) вбачається, що товариство на виконання постанов про звернення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника [PERSON] по виконавчим провадженням №64172386 та №64171883 від 22 лютого 2021 року №64171883 направляло звіти про здійснення відрахування та виплати. При перерахуваннях утриманих відрахувань було допущено помилку в призначенні платежу в платіжному дорученні №228 від 15 березня 2021 року на суму 2000 гривень, призначення платежу: стягнення аліментів з [PERSON] по ВП №64172386; ТОВ «Омокс» просить вважати вірним призначення платежу: стягнення аліментів у ВП №64172386 - 1000 гривень та у ВП №64171883 - 1000 гривень. Така ж помилка була допущена в призначенні платежів в платіжних дорученнях №327 від 15 квітня 2021 року на суму 2000 гривень, №423 від 14 травня 2021 року на суму 1500 гривень, №580 від 16 червня 2021 року на суму 1500 гривень, №792 від 4 серпня 2021 року на суму 3290 гривень 28 копійок, №403 від 15 липня 2022 року на суму 3000 гривень. При перерахуваннях утриманих відрахувань ТОВ «Омокс» було допущено помилку в призначенні платежів в інших платіжних дорученнях №857 від 16 серпня 2021 року на суму 1000 гривень, №978 від 15 вересня 2021 року на суму 1000 гривень, №1087 від 13 жовтня 2021 року на суму 1000 гривень, №1205 від 15 листопада 2021 року на суму 1000 гривень, №1330 від 15 грудня 2021 року на суму 1000 гривень, №23 від 14 січня 2022 року на суму 1000 гривень, №149 від 14 лютого 2022 року на суму 1000 гривень, №211 від 17 березня 2022 року на суму 1000 гривень, №233 від 15 квітня 2022 року на суму 1000 гривень, №261 від 16 травня 2022 року на суму 1000 гривень, №328 від 15 червня 2022 року на суму 1000 гривень, а саме замість призначення - стягнення аліментів з [PERSON] по ВП №64172386; ТОВ «Омокс» просить вважати вірним призначення платежу - стягнення аліментів у ВП №64171883. Начальник відділу Семенівського РВ ДВС Полтавської області в листі №6425 від 14 листопада 2022 року (а.с.71-72 т.2) вказав, що до вказаного відділу ДВС надійшов лист головного бухгалтера ТОВ «Омокс» №553/10 від 6 жовтня 2022 року, в якому товариство фактично визнає свої порушення порядку здійснення перерахувань за постановами державного виконавця. Повноважень щодо самостійної зміни призначення в квитанціях державний виконавець та боржник не мають, квитанції на [PERSON] з помилковим призначенням Семенівський РВ ДВС Полтавської області зарахувати не може. Директор ТОВ «Омокс» в довідці №438/09 від 28 вересня 2023 року (а.с.209 т.1) зазначив, що бухгалтерією ТОВ «Омокс» на виконання постанов начальника відділу Семенівського РВ ДВС Полтавської області по виконавчому провадженню №64171883 з березня 2021 року по червень 2023 року та по виконавчому провадженню №64172386 з березня 2021 року по сьогоднішній день щомісяця здійснюються відрахування із заробітної плати [PERSON] у розмірі, зазначеному у постановах державного виконавця. Утримані грошові кошти перераховувались за реквізитами, вказаними у постановах про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] , а саме на рахунок Семенівського РВ ДВС Полтавської області, після його реорганізації - на рахунок Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області. Заборгованість відсутня. Сукупний аналіз викладених письмових доказів свідчить про те, що вина [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №64172386 в період часу з липня 2020 року по жовтень 2022 року та у виконавчому провадженню №64171883 в період часу з червня 2020 року по липень 2022 року відсутня, а заборгованість відповідача як платника аліментів у двох виконавчих провадженнях утворилася з незалежних від нього причин. [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів, а заборгованість виникла виключно через неправильне перерахування грошових коштів його роботодавцем ТОВ «Омокс». Ці обставини свідчать про те, що на відповідача не можна покласти відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді пені. Крім того, 16 січня 2023 року [PERSON] сплатив грошові кошти в розмірі 16147 гривень 70 копійок у виконавчому провадженні №64171883, що підтверджується копією квитанції №96 від 16 січня 2023 року (а.с.159 т.1). В цей же день відповідач також сплатив грошові кошти в розмірі 11102 гривень 50 копійок у виконавчому провадженні №64172386, що підтверджується копією квитанції №98 від 16 січня 2023 року (а.с.159 т.1). Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №298 від 24 січня 2023 року у виконавчому провадженні №64172386 (а.с.73 т.2) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 17 січня 2023 року становить 0 гривень. Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №64171883 (а.с.164-165 т.1) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] станом на 17 січня 2023 року також становить 0 гривень. Викладене свідчить про те, що [PERSON] , дізнавшись про наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини його роботодавця, вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та самостійно погасив заборгованість. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат між сторонами та обставини складення повного тексту рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Крім того, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що підстави для стягнення з [PERSON] судового збору, зокрема в дохід держави, відсутні. Крім того, в період часу з 11 грудня до 15 грудня 2023 року головуючий перебував в стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності, розміщеним на веб-сайті https://portal.pfu.gov.ua. Ця обставина об`єктивно унеможливила складення повного тексту рішення суду у 5-денний строк з дня його постановлення. Тому повний текст судового рішення був складений в перший робочий день після припинення стану тимчасової непрацездатності головуючого, закриття листка непрацездатності та виходу судді на роботу.

Outcome: dismissed