Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У вересні представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу громадянки України [PERSON] [INFO] із громадянином України [PERSON] , [INFO] що був зареєстрований згідно свідоцтва про шлюб «Донецької Республіки», виданого «Червоногвардійським відділом ЗАГС Макіївського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР» від 10.10.2020 ДНР № [NUMBER], про що внесений актовий запис про шлюб № 79 від 10.10.2020р. прізвище після одруження [PERSON] - « [PERSON] »; встановити факт народження у шлюбі громадянки України [PERSON] , [INFO] та громалдянина України [PERSON] , [INFO] у місті Донецьку Донецької області, України - доньки [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом «Червоногвардійського відділу ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР» від 11.03.2022 [NUMBER] , про що зроблений актовий запис про народження № 46 від 11.03.2022. Зазначити в актовому записі про народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце народження дитини: Україна, Донецька область, місто Донецьк, Калінінський район, мати дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обгрунтування заяви посилався на те, що 23.05.2002р. видано свідоцтво відділу РАГС Гірницького РУЮ м. Макіївки Донецької області [NUMBER] про народження [PERSON] . Отримати паспорт України [PERSON] не встигла через окупацію Макіївки, з 2014р. До 2022р. [PERSON] проживала у м. Донецьк, на даний час виїхала до Республіки Польща. 10.10.2020р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що внесений актовий запис про шлюб № 79 від 10.10.2020р., свідоцтво про шлюб «Донецької народної Республіки», видане Червоногвардійським ЗАГС Макіївського міського управління юстиції МЮ ДНР. [INFO] народилася у шлюбі донька [PERSON] , про що видано свідоцтво Червоногвардійським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції МЮ ДНР від 11.03.2022 ДНР № 323 870, про що зроблений актовий запис про народження № 46 від 11.03.2022р. Встановлення факту реєстрації шлюбу між заявницею та [PERSON] на тимчасово окупованій території необхідно для реалізації прав подружжя, в тому числі для встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, тому вимушена звернутися до суду. Представник заявника у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду заяви повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] Донецька область, Україна , батько [PERSON] - громадянин України, мати [PERSON] - громадянка України/а.с.8/. Відповідно до паспорту Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] народився м. Макіївка, Донецької області та є громадянином України/а.с.11/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 10.10.2020 року Червоногвардійським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, 10.10.2020року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що 10.10.2020р. складено актовий запис № 79/а.с.9/. Крім того, Червоногвардійським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 46/а.с.10/. У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини вказані: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] . Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 164 від 14.11.2023р. у [PERSON] , [INFO] у м. Макіївка народилася дівчинка. Дані свідоцтва відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним на території України. Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву стосовно проведення державної реєстрації народження та шлюбу в інтересах [PERSON] та [PERSON] повернено без розгляду, у зв`язку з помилками в наданих документах/а.с.16/. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. У частині 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію шлюбу особи, виданих органами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів реєстрації шлюбу особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, згідно п.7ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство» зазначено, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Частиною 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики, у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. В силу положень Закону України Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Враховуючи вищевикладене суд, вважає за можливе відповідно до ст. 315 ЦПК України та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказану заяву задовольнити та встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та встановити факт народження [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного, та

Outcome: approved