Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з цивільний позовом до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , а саме - з актового запису за № 43 від 07.07.2023 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що органами РАЦС батьком дитини був записаний відповідач вже після розлучення з позивачкою відповідно до положень Глави 12 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, однак фактичні сімейні відносини з відповідачем були припинені набагато раніше. З урахування таких обставин позивачка просить виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як про батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису за № 43 від 07.07.2023 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 18.08.2023 року ухвалою суду провадження у справі за позовом [PERSON] відкрито. Справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Відповідач був неодноразово повідомлений про дату та час судового засідання, судові повістки поверталися на адресу суду без вручення. Відповідач до суду не з`явився, на позов не відізвався. У відповідності до положень статті 280 ЦПК України розгляд справи проводиться в заочному порядку за наявними у ній матеріалами. В ході розгляду справи, дослідивши надані позивачем докази, зважаючи на пояснення, доводи та аргументи, викладені у позовній заяві [PERSON] , судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10.10.2013 року. 14.01.2016 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за позовом [PERSON] та поновлено відповідачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] у пологовому будинку № 7 народила хлопчика, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 625 від 23.09.2016 року. Дитина народилася на 40 тижні вагітності. Після цього було отримано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.07.2023 року на ім`я [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком записаний [PERSON] . Відповідний запис щодо батька був зроблений на підставі положень ч. 2 ст. 122 СК України, згідно з якими дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Розірвання шлюбу відбулося 14.01.2016 року (дата винесення рішення суду про розірвання шлюбу), а дата народження дитини - [INFO] . Тобто період між розірванням шлюбу та датою народження складає 8 місяців 10 днів. В той же час, з аналізу рішення суду про розірвання шлюбу виходить, що [PERSON] сам звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу 04.12.2015 року і в рішенні вказувалося, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем в позовній заяві. Між датою подачі позову (04.12.2015 року) та датою народження дитини ( [INFO] ) пройшло 09 місяців 20 днів. З урахуванням того, що позов про розірвання шлюбу подається вже після фактичного припинення сімейних відносин (про що вказував особисто позивач в позовній заяві), то фактично сімейній відносини були припиненні більш ніж за 10 місяців до дня народження дитини. Також, особисто позивач по справі в позові вказував, що з лютого 2014 року фактичні шлюбні відносини були припинені. Крім того, дитина народилася на 40 тижні вагітності відповідно до медичного свідоцтва про народження № 625 від 23.09.2016 року. З урахування цього, датою зачаття дитини є (орієнтовно 01.01.2016 року), що також підтверджує обставини того, що батьком дитини не є відповідач, який однак був записаний батьком з урахуванням формальних процедур, які передбачені ч. 2 ст. 122 СК України. В позові [PERSON] , як в основній заяві по суті справи, позивачем підтверджено, що [PERSON] після подачі позову про розірвання шлюбу ніколи не спілкувався ані з позивачкою, ані з дитиною. Крім того, суд зауважує, що реєстрація дитини в органах РАЦСУ відбулася лише 07.07.2023 року (а дитина народилася [INFO] ). Це відбулося у зв`язку з тим, що позивачка була з прізвищем « [PERSON] », а батько - « [PERSON] », а пунктом 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 No52/5, передбачено, що при різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі «Для відміток» актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків. В той же час, батько протягом 6 років не надавав ані своєї згоди, ані довіреності на будь-яку особу, щоб така згода була надана в органах РАЦС. У зв`язку з такими обставинами мати не могла провести реєстрацію народження своєї дитини аж до [INFO] , що підтверджується в тому числі листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі № 15/24.29-116 від 28.04.2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням походження дитини, а також присвоєнням їй прізвища, імені, по батькові та засвідчується свідоцтвом про народження. Важливим аспектом при державній реєстрації народження є визначення походження дитини, адже права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в установленому законодавством порядку. Главою 12 Сімейного кодексу України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. Так, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Таким чином, відповідно до презумпції батьківства чоловіка саме він є батьком дитини, народженої його дружиною. У зв`язку з цим дружина не має обов`язку доводити, хто є батьком її дитини. Ця презумпція заснована на повазі до дружини як жінки і є законодавчим відбитком моральності її поведінки у шлюбі як морально-етичного стандарту. За приписами ч. 1 ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ст.ст. 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. У загальному випадку воно може відбуватися за добровільним порядком (ст.126 СК України). У відповідності до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини, згідно до ст.ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька з актового запису про народження дитини, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. З урахуванням викладених вище обставин, а саме припинення сімейних відносин більше ніж 10 місяців до народження дитини, подачі позову відповідачем про розірвання шлюбу з позивачем до фактичного зачаття дитини, наявні достатні правові підстави для задоволенні позову та виключення відомостей щодо батька з актового запису про народження дитини. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Outcome: approved