Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] .про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.07.2007року між АТ «Альфа Банк»(з 10.08.2018р. ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «»Укрсоцбанк», 15.10.2019р. припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», 22.08.2022р. загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №2007/24-24/135, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 86700 дол.США зі сплатою 12,45% річних з кінцевим терміном погашення до 24.07.2017р. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошових коштів. Кредитні зобов`язання були забезпеченні порукою [PERSON] . Оскільки відповідачі свої обов`язки за укладеними договорами належним чином не виконували, тому станом на 18.05.2023 р. утворилась заборгованість у розмірі 273755,79 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору в розмірі 4106,34 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в позовній заяві просив справу розглянути у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, , про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України,\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № 2007/24-24/135, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк», надає відповідачу грошові кошти у сумі 86700 дол.США зі сплатою 12,45% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з серпня 2007р. по червень 2027р. щомісячно рівними частками по 362 дол.США, в липні 2027р.-182 дол.США, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту 24.07.2027 року для фінансування інвестування житла-однокімнатної квартири [ADDRESS] . 12.12.2014 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 про внесення змін до Договору кредиту №2007/24-24/135 від 25.07.2007р. на підставі якої було викладені п.2 договору , « погашення кредиту в розмірі 950955,00 грн. згідно Договору кредиту з усіма додатками до нього, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту в гривні до 24.07.2027р». Відповідач та [PERSON] зобов`язаний був щомісячно не пізніше 10 числа погашати заборгованість, нараховані проценти та комісії за користування кредитом в розмірі та порядку, визначеному договором. Пунктом 1.1 кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом всього часу дії договору в розмірі 362 доларів США щомісячно з кінцевим терміном погашення 24.07.2027 року та правом дострокового погашення у випадках, передбачених договором. Відповідно до підпунктів 3.3.8 та 4.5 цього договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктом 1.1 договору. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов`язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Позичальник зобовязаний протягом 1робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань та [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] , як поручителем, укладено Договір поруки №03-24/627 від 05.07.2007 року. відповідно до п.1.1 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням та [PERSON] , які виникають з умов договору кредиту №2007/24-24/135 від 25.07.2007р 12.12.2014 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 про внесення змін до Договору кредиту №2007/24-24/135 від 25.07.2007р. на підставі якої було викладені п.2 договору , « погашення кредиту в розмірі 950955,00 грн. згідно Договору кредиту з усіма додатками до нього, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту в гривні до 24.07.2027р.» Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач [PERSON] прийняв позику, але грошові зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином та в повному обсязі не виконував. В силу ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі прострочення позичальником термінів сплати ануїтетних платежів, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (п.4.1 кредитного договору). Відповідно до п.4.2 кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту (п.п.3.3.2-3.3.17), він сплачує кредиторові штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за за кожний день прострочення. У зв`язку з систематичним порушенням відповідачем [PERSON] умов договору кредиту, а саме не здійсненням погашення місячних платежів та процентів за користування кредитом протягом тривалого часу, відповідно до розрахунку станом на 18.05.2023 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 273755,79 грн., з яких: прострочена сума заборгованості за кредитом 248060,78 грн, прострочена сума заборгованості за відсотками 25695,01 грн.. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між позивачем та відповідачем [PERSON] , остання взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (п.1.1 договору). 22.05.2023 р. банк направив на адресу відповідачів повідомлення-претензію з вимогою протягом 30 днів сплатити заборгованість за кредитом . Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися\~належним чином відповідно до умов договору. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів. Пунктом 4.5 кредитного договору встановлено, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов`язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний протягом 1-го робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. Отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Судом встановлено та підтверджено позивачем, що останній платіж здійснено 13.12.2022 року. Оскільки строк виконання основного зобов`язання за договором було змінено, а саме строк користування кредитом достроково сплив 13.03.2023року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 13.09.2023 року, натомість ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом поза межами цього строку, зокрема 06.09.2023 року. Аналогічні правові\~позиції були\~висловлені Верховним\~Судом \~України в\~постановах від\~29\~червня 2016\~року у справі за № 6-272 цс16, від 17 лютого 2016р. по справі №6-2875цс15, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з нормами ст.13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~ Відповідно до\~вимог\~ст.76\~ЦПК\~України доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами; 2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Належними є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. Предметом\~доказування\~є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають\~право\~обґрунтовувати належність\~конкретного\~доказу\~для підтвердження\~їхніх\~вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами\~ч.1\~ст.95\~ЦПК\~України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази\~\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Сенс Банк" до [PERSON] та [PERSON] \~про стягнення\~в солідарному порядку заборгованості за\~кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що заборгованість за кредитом у сумі 273755,79 грн. підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з [PERSON] також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір\~ в розмірі 4106,34 грн..

Outcome: approved