Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області стосовно та зобов`язати здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2022 з її малолітнім сином [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] на 1/2 частину жилого будинку з прибудовами і надвірними спорудами по [ADDRESS] , та 1/2 частину земельної ділянки площею0,0584 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруди за цією ж адресою. Після набрання вказаним рішенням законної сили та реєстрації права на майно, позивач із сином проживають у вказаному жилому будинку. 25.10.2022 позивач звернулася до Виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області із заявою про реєстрацію їх місця проживання. Листом №2359/02-20 від 23.11.2022 їй повідомлено про відмову у здійсненні реєстрації. Підставою зазначено, що до заяви не надано згоди іншого співвласника домоволодіння та правовстановлюючий документ на будинок. Позивач вважає, що надала всі необхідні документи для реєстрації місця проживання, в тому числі і документ, який підтверджує право власності на житло. Ухвалою суду від 11.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12.09.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 20.11.2023 за клопотанням представника служби у справах дітей Черкаської РДА Черкаської області замінено третю особу на службу у справах дітей виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 у відкритті провадження за позовом [PERSON] відмовлено, оскільки розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку ЦПК України. Згідно ч.1 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. 01.08.2023 від представника відповідача на адресу суду найшов відзив, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. 25.10.2022 Виконавчий комітет Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області отримав заяву від [PERSON] про реєстрацію місця проживання позивача та її малолітнього сина. 23.11.2022 відповідач проінформував [PERSON] про неможливість здійснити реєстрацію, оскільки до заяви не було додано документів про право на проживання в житлі та згоди іншого власника домоволодіння. Також представник відповідача зазначає про необхідність дозволу органу опіки та піклування, оскільки позивач має ще двох дітей, які будуть зареєстровані за місцем проживання матері, що порушить право [PERSON] на успадковане майно. Також як підставу для відмови в позові у відзиві відповідач зазначає несплату при подачі документів для реєстрації адміністративного збору, та невідповідність заяви позивача відповідній формі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи в судовому засіданні спочатку поклалась на розсуд суду, пізніше підтримала позицію відповідача, просила суд в позові відмовити. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 26.10.2017 його матір`ю є [PERSON] . Рішенням Черкаського районного суду від 17.02.2022, справа 707/2091/21, за малолітнім [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батькам [PERSON] визнано право власності на: 1/2 частину жилого будинку з прибудовами і надвірними спорудами по [ADDRESS] , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0584 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруди за цією ж адресою. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на підставі рішення суду у справі №707/2091/21 від 17.02.2022 належить: 1/2 частина жилого будинку з прибудовами і надвірними спорудами по [ADDRESS] , та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0584 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруди за цією ж адресою. 25.10.2022 [PERSON] звернулася до Виконавчого комітету Червносослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області із заявою про реєстрацію місця проживання позивача та її малолітнього сина за адресою [ADDRESS] . Листом Виконавчого комітету Червносослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області №2359/02-20 від 23.11.2022 у реєстрації місця проживання за заявою [PERSON] відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо права проживання, права власності, тощо Крім того не надано згоди іншого співвласника домоволодіння Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.35 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: 1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3і 8; 2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); 3) свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 4) довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства); 5) документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи; 6) відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (не подається у разі здійснення реєстрації місця перебування); 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі відсутності зазначених в пп.5 документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла. Ст.41 Конституції України встановлено право приватної власності є непорушним. Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ч.2 ст. 176 СК України встановлює, що права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) . Ч. 2 ст. 18 Закону України № 2402-Ш від 26.04.2001 р. "Про охорону дитинства" визначає, що діти - члени сім`ї власника житлового приміщення - мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником Таким чином, якщо дитина проживає в житловому будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності її батькам або одному з них, вона набуває право користування цим житлом (сервітут). Такий сервітут встановлюється законом, тому для його виникнення не потрібне укладення батьками та дітьми спеціального договору про користування житлом Аналогічне право належить і батькам, які проживають в житловому будинку (квартирі), власником якого є малолітня дитина. Проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що оскільки частина житлового будинку належить її неповнолітньому сину позивач набула право користування цим житлом, сервітут, нарівні з ним. Батьки не набувають права власності щодо цього житлового приміщення, проте вони мають право на проживання в ньому (сервітут). Оскільки, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, позивач проживає у вказаній квартирі, має право на проживання в ній в силу закону, то відповідно і має право на реєстрацію в цьому житлі нарівні з її неповнолітнім сином без будь якої згоди співвласників. Таким чином відмова позивачу в реєстрації з тих підстав, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо права проживання, права власності, тощо Крім того не надано згоди іншого співвласника домоволодіння, як викладено в листі № 2359/02-20 від 23.11.2022, є протиправною, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зареєструвати її разом з неповнолітнім сином у вказаному житлі. Підстави для відмови позивачу в реєстрації, викладені у відзиві, а саме несплата нею адміністративного збору, та невідповідність заяви відповідній формі, не зазначались при відмові позивачу в реєстрації. Як пояснив представник позивача, що якщо б про це її було повідомлено, вона б негайно усунула ці недоліки, а тому посилання на вказані підстави не можуть бути підставою для відмови в позові. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved