Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , як законного представника [PERSON] , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило суд, про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.01.2014 року по 31.01.2022 року у сумі 70484,46 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , яку він отримав у спадщину 23.03.2023 року. Стороною позивача надавались послуги з опалення та гарячої води за вказаною адресою, проте вартість вказаних послуг сплачена не в повному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.01.2014 року по за.01.2022 року в розмірі 70484,46 грн., яку сторона позивача просить суд стягнути з відповідачів на свою користь. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судове засідання порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.09.2023 року до матеріалів справи надійшло клопотання про залучення законного представника відповідача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2023 року залучено до участі у справі у якості законного представника відповідача [PERSON] , [INFO] , його мати - [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ). 19.09.2023 року до матеріалів справи надійшла заява [PERSON] про застосування позовної давності в частині позовних вимог, які заявлені за межами строку позовної давності, а саме до серпня 2020 року. 31.10.2023 року від уповноваженого представника позивача Редька С.І. до матеріалів справи надійшла заява, в якій представник позивача вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. Під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України продовжені на строк дії такого карантину, а тому, період заборгованості з 12.03.2017 року по 30.06.2023 року не виходить за строки позовної давності. Враховуючи викладене, в разі застосування судом строку позовної давності заборгованості відповідачів за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 12.03.2017 року по 01.10.3023 року складатиме 64255,00 грн. 15.11.2023 року від КП "Харківські теплові мережі" до матеріалів справи надійшла уточнена позовна заява, яка була направлена стороною позивача законному представнику відповідача, та яка приймається судом при ухваленні рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про проведення судового засідання без її участі, в якій вона позовні вимоги визнала в обсязі застосування строків позовної давності з 2020 року. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №341087883 від 01.08.2023 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва на спадщину, серія та номер: 4-180, виданий 23.03.2023 року Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою. З 23.03.2023 року [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК спадкування є перехід не тільки прав, а і обов`язків від фізичної особи яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник забов`язаний утримувати майно , що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Прийнявши спадщину, відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за адресою: [ADDRESS] , надавались послуги з опалення та гарячої води. В обґрунтування розміру позовних вимог позивачем надано розрахунки на суму 70484,46 грн заборгованість за надані послуги, що утворилась за період з 01.01.2014 року по 31.01.2022 року. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує обов`язки щодо сплати вартості послуг з теплопостачання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 1 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. У відповідності до статті 5 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того частиною 1 статті 9 Закону України«Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача, за відсутності іншого погодженого строку, сплачувати отримані житлово-комунальні послуги щомісяця. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Стороною відповідача подана заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності в частині позовних вимог, які заявлені за межами строку позовної давності, а саме до серпня 2020 року. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною 16.08.2023 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить 01.01.2014 року по 31.01.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 16.08.2023 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.01.2014 року по 31.01.2022 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.01.2014 року по 11.03.2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 12.03.2017 року по 31.01.2022 року, яка складає 52279,16 грн. В решті позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до [PERSON] , [PERSON] , як законного представника [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed