Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

КС «Сімейна позика» звернулась до суду із позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 01 вересня 2021 року між КС «Сімейна позика» та [PERSON] укладено кредитний договір № 133/21-12746/3 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту члену кредитної спілки «Сімейна позика». Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] надано грошові кошти у кредит в сумі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків по ньому в розмірі 17,8% річних та 2,6% щомісяця від суми кредиту зі строком погашення не пізніше 01.09.2023 року. КС «Сімейна позика» свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, проте [PERSON] всупереч умовам договору кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим КС «Сімейна позика» звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КС «Сімейна позика» суму основної заборгованості у розмірі 12416,45 грн., відсотки за договором в розмірі 11 300,26 грн. та судові витрати по справі - судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачем [PERSON] ухвалу про відкриття провадження від 18 серпня 2023 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками було отримано 16 вересня 2023 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленнням . У відповідності до ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір № 133/21-12746/3 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.3-4) Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] надано грошові кошти у кредит в сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків по ньому в розмірі 17,8% річних та 2,6% щомісяця від суми кредиту зі строком погашення не пізніше 01 вересня 2023 року. Відповідно до п. 2.5. кредит надається на умовах періодичної сплати відсотків і основної суми кредиту «рівними долями», за яким передбачається незмінна (однакова) сума платежу протягом всього строку дії кредитного договору. Проплати за Графіком платежів здійснюються рівними частками в сумі 1237,00 грн. щомісячно не пізніше 1-го числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту, до повного погашення боргу згідно з даним Договором. Факт видачі кредиту підтверджується видатковим касовим ордером. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за Договором перед відповідачем.(а.с.10) Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідач, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка складається з: основний борг - 12416,45 грн., відсотки - 11300,26 грн. (а.с. 5). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК УКраїни. На підставі викладеного та

Outcome: approved