Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті спожитої електричної енергії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» з 01.01.2019 ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» розпочало діяльність з постачання електричної енергії споживачам Кіровоградської області. На підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг позивач з 01.01.2019 здійснював постачання електричної енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні договірні зобов`язання, проте відповідачі свої зобов`язання з оплати електричної енергії належним чином не виконують, внаслідок чого станом на 24.07.2023 року у них виникла заборгованість у розмірі 74\~388,80 грн. Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті спожитої електричної енергії у розмірі 74\~388,80 грн. та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав досуду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не подали. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд на підставі ст.ст.223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2019 постачання електричної енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] , здійснює ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018). Позивачем надано як доказ Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», розміщений на сайті товариства, який є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам та укладається з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642\~ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору. За цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз.5 п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії»). Таким чином, починаючи з 01.01.2019 року між сторонами було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг без викладення його в паперовій формі. Акцептування зазначеного договору відповідачами відбулося шляхом споживання електричної енергії. Відповідачі є споживачами електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відкритим особовим рахунком на ім`я відповідача [PERSON] за № 180415006 від 01.01.2019. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.07.2023 року № 337853603, [PERSON] є власником 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] є власником 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] є власником 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з наданих позивачем рахунків за електроенергію, за період з 01.05.2021 року до 05.07.2023 року у відповідача утворилася заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 74\~388,80 грн. Останній платіж здійснено споживачами в травні 2021 року в сумі 1\~265,00 гривень. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312. Вказані Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Пунктом 5 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч.2 ст.638\~ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч.2 ст.642\~ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Таким чином, наявність правовідносин між сторонами за договорами постачання електричної енергії, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з електропостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків. Частиною 2 ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 4.12 Правил передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно зі ст.ст.526, 530, 610, 611, 612, 629\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачам електричну енергію, а відповідачі всупереч умовам укладеного Договору не в повному обсязі здійснюють плату за електричну енергію. Разом з тим суд вважає, що оскільки відповідачі є власниками лише частини нерухомого майна, за місцем розташування якого та споживання електричної енергії виникла заборгованість, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру частки у власності кожного відповідача, тобто в сумі по 9\~268,60грн з кожного (74388,80 х 1 / 8). На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, витрати по справі покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в розмірі 335,50 грн. (9\~268,60 / 74\~388,80 х 2\~684). На підставі викладеного та

Outcome: partial