Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~У листопаді 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 28.01.2019 по 13.05.2020, працюючи електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. \~ \~ \~ \~На даний час відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, орієнтовна сума якої складає 100\~000 грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідач надав відзив (а.с.19-27), в якому позовні вимоги визнав частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 28.01.2020 по 13.05.2020, наказом від 13.05.2020 № 134к був звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. \~ \~ \~ \~У відповідача дійсно існує заборгованість перед позивачем із заробітної плати з грудня 2019 року по травень 2020 року, яка складає 74\~745,39 грн, до складу якої входить заробітна плата 66\~071,14 грн, компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні 8\~674,25 грн (сума заборгованості із заробітної плати зазначена після утримання всіх обов`язкових податків та зборів). У день звільнення позивач не працював знаходився у відпустці, з вимогою про проведення розрахунку при звільненні до відповідача не звертався, у позовній заяві період та суму для стягнення середнього заробітку при звільненні не зазначив, а тому позовні вимоги в цій частині, на думку відповідача, є безпідставними. Проаналізувавши позовні вимоги і заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, оцінивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих сторонами письмових доказів, суд доходить наступних висновків. Позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 28.01.2019 (наказ № 41к від 28.01.2019) по 13.05.2020 (наказ № 2134к від 13.05.2020), працюючи електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, звільнений за ст.38 КЗпП України (а.с.7-11). Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором. Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 457 від 15.11.2023 залишок по заборгованості із заробітної плати [PERSON] за період з грудня 2019 року по травень 2020 року на дату надання довідки склав 74\~745,39 грн, до складу якої входить заробітна плата у сумі 66\~071,14 грн, компенсація за 19 календарних днів невикористаної відпустки при звільненні в сумі 8\~674,25 грн (суми заборгованості із заробітної плати та компенсації за дні невикористаної відпустки при звільненні зазначені після утримань всіх обов`язкових податків та зборів) (а.с.23). За таких обставин суд доходить висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості із заробітної плати за період грудень 2019 року - травень 2020 року в сумі 74\~745,39 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України). Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ч.1); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до заяви [PERSON] від 07.05.2020 та наказу ТОВ «Краснолиманське» [PERSON] 13 травня 2020 року знаходився у щорічній відпустці (а.с.26,27), тобто працівник в день звільнення не працював. Статтею 14 ЦПК України передбачено подачу позовних та інших заяв, скарг та інших передбачених законом процесуальних документів через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У відповідності до абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Згідно квитанції № 305274 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС копія позовної заяви з додатками була доставлена ТОВ «Краснолиманське» від [PERSON] 10.11.2023 о 9.56 год (а.с.13), тобто вимога про розрахунок була пред`явлена позивачем 10.11.2023. Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» № 458 від 15.11.2023 середньоденний заробіток [PERSON] на дату звільнення склав 742,19 грн (а.с.24). \~ \~ \~ \~Таким чином, підлягає відшкодуванню позивачеві відповідачем середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 11.11.2023 по 12.12.2023 в сумі 16\~328,18 грн (742,19 грн х 22 дні), де 742,19 грн - середньоденний заробіток позивача, 22 - кількість робочих днів затримки розрахунку. \~ \~ \~ \~Згідно зі ч.6 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову і звільненням позивача від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, судовий збір з урахуванням положень ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 858,88 грн (74\~745,39 грн х 1% (але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 0,8) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 858,88 грн необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог (а.с.1). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved