Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 01 листопада 2023 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 02 квітня 2019 року між нею та відповідачем Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №39. У період шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вказує, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося. Часті конфліктні ситуації призвели до розладу стосунків між ними як подружжям, в результаті чого вони припинили шлюбні відносини. 14 серпня 2020 року вона разом із дочкою [PERSON] виїхала за межі України, де в подальшому планує проживати постійно. Оскільки фактично їх сім`я припинила існування, шлюбних стосунків вони не підтримують, тому просить суд даний шлюб розірвати. Також зазначає, що після припинення сімейних стосунків із відповідачем, вони з дитиною проживають окремо, й донька перебуває на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, яка постійно потребує матеріальної допомоги, оскільки була народжена передчасно, від народження тяжко хворіє та має діагноз: гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, синдром рухових порушень, внаслідок чого потребує регулярного нагляду лікарів, дороговартісного лікування та реабілітації. Оскільки вона сама не спроможна забезпечити дитину всім необхідним, а відповідач здоровий, працездатний, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, у добровільному порядку відмовився надавати кошти на утриманні дитини та її лікування, тому просить в судовому порядку стягувати з [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку із дня звернення з відповідним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Швець О.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити, й у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року по справі постановлено провести заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №39, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 квітня 2019 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. У період шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на час розгляду справи проживає разом із матір`ю [PERSON] . На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою\~статті 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 Кодексу. Відповідно до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, та прав їхньої дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Після припинення сімейних відносин між сторонами, їх спільна донька проживає разом із матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] належної систематичної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При цьому, сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів, які має надавати відповідач на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч.1 та ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що дитина сторін проживає разом із матір`ю, при цьому батьки не можуть дійти добровільної згоди щодо розміру належної матеріальної допомоги на утримання дитини, тому в силу ст.ст.180-184 СК України з [PERSON] в судовому порядку підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] . При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач, зі слів позивачки, є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має. Також суд враховує стан здоров`я дитини, яка від народження хворіє з діагнозом «гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, синдром рухових порушень», що підтверджується епікризом №11169/1474 від 27 грудня 2019 року КП «Криворізької міської клінічної лікарні №8» та консультативним заключенням КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» від 20 лютого 2020 року. З урахуванням вищезазначених вимог ст.ст.180-184 СК України та встановлених судом обставин справи, враховуючи спільний обов`язок батьків створювати для дитини належні умови, утримувати її, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що належним та достатнім розміром аліментів, який забезпечуватиме належний розвиток доньки сторін [PERSON] , буде 5000 грн. щомісячно. При цьому, суд також враховує, що відповідач не надав відомостей про свої доходи, а також не надав жодних доказів, які б свідчили, що він не спроможний сплачувати аліменти на доньку у визначеному судом розмірі. Що стосується доводів позивачки, що внаслідок захворювання дитина потребує регулярного нагляду лікарів, періодичного дороговартісного лікування та реабілітації, то у разі понесення таких додаткових витрат, що викликані хворобою дитини, позивачка не буде позбавлена можливості в порядку ст.185 СК України стягнути з відповідача такі витрати, які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки розмір аліментів за заявою стягувача визначається у твердій грошовій сумі, тому вимога щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину (не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) у даному випадку не застосовується. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 1073,60 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу й позов задоволено у повному обсязі, тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, при подачі позову позивачка звільнялась від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому в силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial