Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.10.2023, про що постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати 30.10.2023, просить стягнути із [PERSON] на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії у розмірі 7\~133 грн 46 коп за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2023 року, та витрати на оплату судового збору у розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, споживачем яких є [PERSON] . В період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2023 року відповідач не в повному обсязі сплачував кошти за надані послуги, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 44\~668,79 грн. Станом на 30.10.2023, з урахуванням сплаченої відповідачем заборгованості в розмірі 37\~686,73 грн, залишок заборгованості за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2023 року становить 7\~133,46 грн. Щодо строків позовної давності вказує, що такий продовжено на строк дії карантину, тому перебіг позовної давності починається з 12.03.2017. Разом з тим, у травні 2018 року відповідачем сплачено 102,84 грн, у червні 2019 року - 484,41 грн, у липні 2019 року 484,41 грн, проте нарахування в дані місяці не проводилося, відтак відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 червня 2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання. 26 липня 2023 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить заявлену до нього позовну вимогу про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії залишити без задоволення. В обґрунтування поданого відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що в період з 2019 року по першу половину 2022 року був відсутній у м.Житомирі, не знав про суми нараховані для оплати і не міг вчасно оплатити за послуги та з ним не було укладено індивідуального договору про надання комунальних послуг. Крім того, зазначив, що протягом останніх місяців 2022 року він почав добровільно оплачувати поточні платежі, а в 2023 році оплатив заборгованість за 2021-2023 роки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.10.2023, його задовольнити. Зазначила, що позов подано з дотриманням строків позовної давності, який розпочався 12 березня 2017 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Зазначив, що тривалий час він проживав у м.Києві у зв`язку з чим був позбавлений можливості вчасно сплачувати вартість наданих послуг. Також вказав, що не підписував з позивачем жодних договорів, в тому числі про реструктуризацію заборгованості, індивідуальний договір про надання комунальних послуг. Не відмовлявся від оплати за споживання теплової енергії, поступово сплачував заборгованість і така станом на листопад 2023 року складає 6286,21 грн. Вказав, що з урахуванням норм Закону України № 540-XI від 30.03.2020, перебіг строку позовної давності у спірних правовідносинах розпочався з 02.04.2017. Разом з тим, ним повністю погашено заборгованість в межах строку позовної давності, а саме з жовтня 2017 року по 2023 рік (за квітень-вересень 2017 року оплата не нараховувалась). Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово - комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , виданої начальником відділу збуту Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради від 13.04.2023, [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту перевірки опалювальних площ та надання послуги від 11 березня 2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , надається послуга з теплопостачання. У відповідності до наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2023 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, в розмірі 44\~668,79 грн, яка станом на 30.10.2023 становила 7\~133,46 грн (з урахуванням розрахунку, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Зобов`язання, згідно із ч.1\~ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Згідно із ч.1\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до наявних в матеріалах справи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.05.2022 №1827-5001552951 та довідки від 24.07.2023, виданої головою ОСББ «Бердичівська 30», [PERSON] , [INFO] : зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] , та є співвласником квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що між сторонами формально відсутні договірні відносини, оскільки відповідний договір не укладався, водночас, зобов`язання у споживача можуть виникати і за відсутності формальних договірних стосунків. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у ряді постанов суду касаційної інстанції, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц (провадження № 61-909св17). Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] , у період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2023 року забезпечувалася послугами централізованого опалення, які надавав КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, а доказів протилежного суду не надано, сам відповідач не заперечував свого обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення, натомість порушував такий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Разом з тим, відповідач [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності. Статтею 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з пунктами 12, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259, 362, 559, 681,728, 786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до\~статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"\~з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України та на підставі\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~червня 2023\~р.\~№ 651 такий\~відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Також,\~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжено Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом за період з 01.10.2016 по лютий 2017 року включно, відтак судовому розгляду підлягають вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з 01.03.2017 по 01.05.2023. Як вбачається із наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, а також наданих відповідачем квитанцій про сплату заборгованості, на момент звернення до суду із цим позовом заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в квартиру [ADDRESS] , становила 44\~668,79 грн, натомість така під час розгляду цієї справи була частково погашена [PERSON] за період з 01.10.2017 по 01.05.2023 включно. Отже, залишок непогашеної заборгованості за період 01.10.2016 по 01.03.2017 становить 8\~057,63 грн (1705,45 грн +1911,96 грн +2321,02 грн +2119,20 грн). При цьому, за доданим до заяви про зменшення позовних вимог від 30.10.2023 розрахунком, залишок заборгованості відповідача складає 7\~133,46 грн. Враховуючи наведене, та оскільки судом встановлено, що залишок заборгованості в сумі 7\~133,46 грн (який є меншим за обраховану судом суму в розмірі 8\~057,63 грн) стосується періоду з 01.10.2016 по лютий 2017 року включно, а за період з 01.03.2017 по 01.05.2023 борг відповідачем погашено в повному обсязі, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed