Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник позивачів-адвокат Данилюк П.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із зазначеним позовом про визнання за ними в рівних частках по 1/3 право власності на житловий будинок, загальною площею 46,5кв.м., житловою площею 32,1кв.м. літ. «А», веранда літ. «а», ганок з коридором, сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б», вбиральня літ. «Г», хвіртка №1„ ворота №2, огорожа №3, колонка питна №4, які розташовані за адресою [ADDRESS] , після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги представник позивачів вмотивував тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] . При житті, [PERSON] побудував будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстрація права власності на який не проводилася, тобто за життя [PERSON] не оформив належним чином документи на будинок, а їх батько [PERSON] , за життя не оформив належним чином спадщину після смерті свого батька. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті батька [PERSON] , однак, вищевказані обставини позбавляють їх можливості оформити спадщину після смерті батька в нотаріальному порядку. Тому, вони змушені звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажають отримати вищевказаний будинок із по господарськими спорудами у власність. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 06.11.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.12.2023. Представник позивачів-адвокат Данилюк П.П. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, у вказаній заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, судові витрати просять з відповідача не стягувати. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує. Згідно із ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Позивачі у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 08.03.2001, серії [NUMBER] від 08.03.2001, серії [NUMBER] від 23.02.2018 (а.с.12,13,14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.05.2017 Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.17). [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки №650 виданої 18.07.2023 Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області (а.с.18). Батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1957 (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08.11.2022 Літинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.16). Забудовником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , згідно довідки №651 виданої 18.07.2023 Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області (а.с.19). На замовлення [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житловий будинок, загальною площею 46,5кв.м., житловою площею 32,1кв.м. літ. „А", веранда літ. «а», ганок з коридором, сарай літ. «Б», погріб літ. «п/Б», вбиральня літ. «Г», хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3, колонка питна №4. Житловий будинок, веранда, ганок з коридором, сарай та погріб споруджені у 1961 році, вбиральня в 2021, хвіртка, ворота та огорожа в 1985, колонка питна в 2021 (а.с.23-25). Згідно матеріалів інвентаризаційної справи №1425, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок за [ADDRESS] , Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась. З 01.01.2013 року функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно покладені на органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи №1425, на житловий будинок за [ADDRESS] станом на 05.10.2022 (дата останньої технічної інвентаризації): зведення вбиральні літ. «Г», колонки питної № 4 - не потребує введення в експлуатацію на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію" (зі змінами), згідно довідки №47 від 27.10.2022, виданої КП «ВООБТІ» (а.с.20). Рішенням 49 сесії 6 скликання Літинської селищної ради Літинського району, Вінницької області №857 від 16.09.2015, провулок Калініна перейменовано на [ADDRESS] (а.с.22). Згідно відомостей земельно-облікових документів за адресою [ADDRESS] , рахується земельна ділянка комунальної власності загальною площею 0.1500га, в тому числі, земельна ділянка площею 0,1500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований житловий будинок та господарчі споруди. Вищезазначена земельна ділянка у власність не передавалась, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався, кадастровий номер не присвоювався. Інформація стосовно власника вищезгаданого будинку та господарчих споруд у матеріалах Літинської селищної ради відсутня, згідно відповіді №1028 від 26.07.2023, виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.21). Відповідно до даних спадкової справи №235/2022, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] батька [PERSON] , що підтверджується довідкою №702/02-14, виданою 26.07.2023 Літинською державною нотаріальною конторою вінницької області (а.с.27). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. При вирішенні справи про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадщини в установленому главою 89 ЦК порядку, необхідно застосовувати положення законодавства про спадкування, а також щодо регулювання права власності громадян на жилий будинок. Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до частини 2 статті 332 ЦК України, право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачено Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Оскільки покійний [PERSON] , а після його смерті [PERSON] , за життя, згідно з законом, не вчинили передбачених законом дій щодо реєстрації права власності на житловий будинок, вони не набули права власності на спірне спадкове майно. Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24.05.2001, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Тобто, відповідно до вимог законодавства прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, засвідчує технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Судом встановлено, що перешкод для проведення реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не було, проте у зв`язку із смертю [PERSON] , це питання залишилось неврегульованим. Отже, за життя, [PERSON] мав статус забудовника, який не набув права власності на об`єкт нерухомості. Що не було зроблено і спадкоємцем після його смерті [PERSON] . Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Якщо будівництво здійснювалось згідно з законом, то у разі смерті забудовника, його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини ( пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування). У пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, те, що в даному випадку відповідач Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області визнає позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який, в свою чергу, прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] батька [PERSON] , в нотаріальному порядку позивачі не можуть оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним в рівних частках право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачів, слід залишити за ними.

Outcome: approved