Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

09.10.2023 ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.07.2019 по 31.07.2023 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 8 551,19 грн., а також судовий збір у розмірі 2 684,00грн. В обґрунтування вимог вказує, що квартира [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] на праві приватної власності Відповідачка є споживачем послуг,які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.07.2019 по 31.07.2023 за особовим рахунком відповідача № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 8 551,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки в судовому порядку. Ухвалою від 12.10.2023 відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу в спрощеному порядку. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачці за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 27.11.2023 з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідачка належним чином повідомлялася про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. З`ясувавши дійсні\~обставини справи,\~дослідивши зібрані\~по справі\~докази,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.12/. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідачка є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За особовим рахунком відповідачки № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 8\~551,19 грн. Ця сума підтверджується письмовим розрахунком, що міститься в справі /а.с.14/. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не право споживача. Відповідачу позивачем було надіслано Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», розроблений 01.12.2021р. Між відповідачкою та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачці, остання такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводила, чим порушила ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. При вирішення спору суд керується нормами ст.ст. 525,526,530,634 ЦК України. Відповідачкою не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved