Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] через представника адвоката Оверченко Лілію Володимирівну звернувся до суду із заявою, в якій\~просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , уродженки с. Ставрівка Бобринецького району Кіровоградської області, яка померла [INFO] в с. Вишняківка Красногвардійського району, Республіка Крим. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , за адресою: с. Вишняківка, Красногвардійський район, Республіка Крим, на тимчасово окупованій території України. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520884800:02:000:0414, що розташована на території Кетрисанівської (колишньої Миколо-Бабанської) сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Для реєстрації смерті [PERSON] заявник звернувся до Бобринецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса), але в усному порядку йому було відмовлено через відсутність підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі наданих ним документів. Додатково було роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи. Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та оформлення в подальшому спадкових прав після смерті матері. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника адвокат Оверченко Л.В. подала заяву про проведення розгляду справи, призначеного на 12.12.2023 року без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від начальника Бобринецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ірини Синьогуб до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в с. Вишняківка Красногвардійського району, Республіка Крим, померла [PERSON] , [INFO] та факт її смерті відображено у наданій заявником копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.05.2023 року Красногвардійським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.10). Інформація про причину смерті свідоцтво не містить. Заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.06.1969 року (а.с.9). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05.03.1997 року Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області, мала зареєстроване місце проживання за адресою: с. Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.35-37). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР №012279, виданого 29.03.2002 року Бобринецькою райдержадміністрацією, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 6,26 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520884800:02:000:0414, розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.11). Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за запит суду повідомлено про відсутність актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , що свідчить про те, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась. Заявник [PERSON] ,\~допитаний в\~судовому засіданні\~як свідок,\~пояснив,\~що у 2004 році його мати [PERSON] поїхала до [ADDRESS] , проживати разом з [PERSON] , де проживала по день смерті тобто [INFO] , де і була похована. Смерть [PERSON] на території України не зареєстрована. У відповідності до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану фату смерті. Частиною 1 статті 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У відповідності до ч.4 ст.49 ЦК України факт смерті підлягає державній реєстрації та обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом першим\~глави п`ятої\~розділу ІІІ\~Правил державної\~реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року №3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1, 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000 року №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024. Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Надане заявником копія свідоцтва про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON] видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia ), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захишеність та території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним конторолем іншої Договірної Сторони, необхідності уникати вакууму в системі захисту прав людини. Зазначений вийняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовувана до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Оскільки реєстрація факту смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, тому є підстави в судовому порядку встановити факт смерті останньої. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України та в подальшому оформити спадщину. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved