Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У вересні\~2023\~року [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~представник \~адвокат Патраманський\~І.О.,\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про зміну\~розміру аліментівабо звільнення від сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 02 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . 10 березня 2023 року Ладижинським міським судом Вінницької області виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач вказує на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачем, але син [PERSON] виявив бажання проживати разом з батьком, та з 03.09.2023 року остаточно залишився проживати з позивачем та перебуває на його повному матеріальному утриманні, у той час як відповідач допомоги в утриманні сина не надає, а тому вважав, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів на користь відповідача. З урахуванням зазначеного,\~\~просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), закрити; стягнути з відповідача на користь позивача судових витрат: судового збору в сумі 1073,60 грн. та витрат за надання правничої допомоги в сумі 2000 грн. Ухвалою Ладижинського міського\~суду Вінницької\~областівід 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами отримана представником відповідача адвокатом Басараб О.Д. особисто 03 листопада 2023 року. 10 листопада 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів та закриття провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23. Свої заперечення мотивувала тим, що сторони у справі мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання шлюбу між сторонами проживали з відповідачем [PERSON] та знаходилися на її утриманні. Батько жодної матеріальної допомоги не надавав до моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З 03 вересня 2023 року син [PERSON] виявив бажання проживати з батьком та на сьогоднішній день в результаті зміни місця проживання її сина [PERSON] , з нею залишилася проживати дочка [PERSON] . Підставою для зменшення аліментів позивач зазначив зміну сімейного стану, оскільки син [PERSON] проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. Одночасно з цим, позивач вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.192 СК України, для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів. 20 листопада 2023 року від представника позивача адвоката Патраманського І.О. надійшла відповідь на відзив. Відповідно до вимог ч.5\~ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши надані письмові докази, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, та є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року у справі №135/262/23 (провадження №2-н/135/41/23) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У подальшому рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року у справі №135/261/23 (провадження №2/135/134/23) розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилався на те, що після розірвання шлюбу його син [PERSON] , [INFO] , проживає з ним, а донька [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю [PERSON] . Так, згідно довідки за №117 від 05.09.2023 року, виданої Філія «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», [PERSON] з 01.02.2022 року по даний час проживає у службовій квартирі Філії «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» разом з сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З Акту обстеження матеріально-побутових умов життя неповнолітнього [PERSON] від 04.09.2013 року, затвердженої директором Філії «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», [PERSON] , [INFO] , дитина [PERSON] , [INFO] , проживають в службовій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у відзиві на позов не заперечує, що син [PERSON] , [INFO] , з 03.09.2023 року і на час розгляду справи проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що з 03 вересня 2023 року [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебуває на його утриманні. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною другою\~статті 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений\~статтею 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно частин 1-3\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З точки зору сімейного законодавства, а саме\~статті 7 СК України, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Відповідно до частин першої та другої\~статті 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,\~статтею 179 СК України\~врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. При вирішенні цього спору, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 року (справа №711/8561/16-ц, провадження №61-21318св18), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Нормами\~Сімейного кодексу України\~не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей. Статтями\~192\~та\~197 СК\~України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до\~частини першої статті 5 ЦПК\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.ст.192,\~197 СК, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом. Разом з тим, відповідно до статті 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У частині першій\~статті 10 СК України\~зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього\~Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої\~статті 223 ЦПК України 2004 року. Відповідно до частини четвертої\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 вересня 2022 року у справі №86/18140/21 (провадження № 61-6611св22) у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує можливим є припинення стягнення аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 55); а також постанова Верховного Суду України\~від 10 вересня 2014 року у справі №6-32цс14). У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша\~статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі №233/4365/18 (пункт 31)). Саме тому, виходячи з мети заявленого позову і його обґрунтування, вимогу\~позивача стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та закриття провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23, слід розуміти не як вимогу про зміну розміру аліментів, а як вимогу про припинення стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягнуті на підставі судового наказу від 10.03.2023 року у справі №135/262/23. Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved