Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

06 вересня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 25 червня 2011 року до 17 лютого 2017 року сторони перебували у шлюбі між собою. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з відповідачем. До 24 лютого 2022 року сторони проживали у місті Рубіжне Луганської області. Після початку війни позивач виїхав до Німеччини, де отримав статус тимчасового захисту, а відповідач з дитиною переїхали до міста Біла Церква Київської області. До війни у сторін не виникало спорів щодо побачення з дитиною. Після початку війни позивач за домовленістю з відповідачем запросив доньку до себе в Німеччину на шкільні канікули і донька [PERSON] у супроводі бабусі тур [PERSON] приїжджала до Німеччини, де перебувала з батьком з 07 липня 2023 року до 02 серпня 2023 року. Після повернення доньки в Україну позивач спробував вирішити з відповідачем питання спільного відпочинку з донькою на наступні зимові та літні канікули. Про те відповідач уникає спілкування з позивачем та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Так як позивач проживає в Німеччині то він вважає, що найбільш можливий спосіб його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, є приїзд доньки до нього в Німеччину на період шкільних канікул. За таких обставин позивач просить суд визначити спосіб участі [PERSON] у виховання доньки [PERSON] можливістю їх спільного відпочинку в Німеччині без врахування часу в дорозі до Німеччини і повернення в Україну: в період літніх канікул протягом не менше одного місяця, з 01 липня по 31 липня кожного року або в інший період літніх канікул, визначений за домовленістю позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] . В період зимових канікул протягом не менше двох тижнів з визначенням дня приїзду за домовленістю позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 08 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні та призначено підготовче засідання на 12 жовтня 2023 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 04 жовтня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач надавала дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі бабусі [PERSON] до республіки Німеччина та в`їзд в Україну з 03 липня 2023 року до 03 липня 2024 року. Донька постійно спілкується з батьком через соціальну мережу. В матеріалах справи відсутні відомості ро те, що позивач вибув на постійне місце проживання за межі України та перебуває на постійному консульському обліку у закордонній дипломатичній установі. Позивачу ніхто не перешкоджає приїхати в Україну та забрати доньку на відпочинок до Німеччини. Замість позивача в липні 2023 року це зробила його мати [PERSON] . Позивач не звертався у позасудовому порядку до органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні доньки. Відтак підстави для задоволення позову відсутні. 06 жовтня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відзив не містить доводів, які б заперечували можливість задоволення позову з визначеними вимогами; у відзиві не наведено підстав, які б могли бути обставинами, що обмежують права та обов`язки батька. Через перебування головуючого судді 12 жовтня 2023 року у нарадчій кімнаті у кримінальній справі, цивільну справу знято з розгляду та призначено на 07 листопада 2023 року. 12 жовтня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли клопотання про витребування доказів. В підготовчому засіданні 07 листопада 2023 року представник відповідача просила суд задоволити клопотання про витребування доказів, а саме просила витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання кордону України позивачем та просила витребувати від відповідача інформацію щодо фактичного місця перебування позивача. Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про витребування інформації з Державної прикордонної служби. Судом протокольно відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів з Державної прикордонної служби та зобов`язано представника позивача надати до наступного судового засідання інформацію щодо фактичного місця перебування позивача. Представник третьої особи в підготовчому засіданні заявила клопотання про забезпечення участі дитини в судовому розгляді з метою з`ясування її думки щодо вирішення спору. Представники сторін з цього приводу покладалися на думку суду. Судом зобов`язано представника відповідача забезпечити в судовому засіданні участь дитини для з`ясування її думки щодо вирішення спору та зобов`язано представника третьої особи забезпечити в судове засідання участь психолога при з`ясування думки малолітньої дитини щодо вирішення спору. Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляду справі по суті на 07 грудня 2023 року. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги в частині надання можливістю спільного відпочинку доньки з позивачем в Німеччині: 1) Під час літніх канікул в період не менше одного місяця, за попередньою домовленістю між позивачем та відповідачем, без зазначення про те, що такий відпочинок має відбуватися виключно в липні місяці; 2) Під час зимових канікул представник позивача зменшив позовні вимоги в частині надання можливості відпочинку без визначення строку відпочинку в період, визначений за попередньою домовленістю між позивачем та відповідачем. Крім цього представник позивача просив суд вказати про те, що позивач бере на себе всі організаційні та матеріальні витрати, пов`язані з виїздом доньки за кордон та повернення її із-за кордону. Також представник позивача просив суд надати можливість оголошення перерви в судовому засіданні для укладення мирової угоди, з приводу чого відповідач та її представник заперечили в частині відкладення судового розгляду справи, у зв`язку з чим представник позивача відкликав своє клопотання з цього приводу. В судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та просили суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору так як позивач не заперечує проти спілкування дитини з батьком та не створює останньому перешкод в цьому. Представник відповідача подала до суду в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі через відсутність предмету спору. Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі через те, що спір у даній справі є, так відповідач звернулася до суду з відзивом на позовну заяву, у якому просила суд відмовити в задоволенні позову. Крім цього, позивача намагається телефонувати до відповідача з приводу вирішення спору, а остання не спілкується з ним з цього приводу. Представник третьої особи вважає, що у справі, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не може надати висновок щодо розв`язання спору у зв`язку з тим, що не може обстежити умови проживання позивача, який перебуває за кордоном. Вона особисто спілкувалася з дитиною на засіданні комісії і донька сторін висловила своє бажання спілкуватися з батьком та виїжджати до нього на канікули до Німеччини. Крім цього, донька сторін повідомила, що влітку була в батька в Німеччині та отримала позитивні враження від поїздки. Представник третьої особи просить суд ухвалити рішення в яка найкращих інтересах дитини. На її думку, як найкращі інтереси дитини будуть забезпечені при задоволенні позовних вимог, у той час, коли відмова в задоволенні позову чи закриття судом провадження у справі не буде відповідати як найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні судом протокольно відмолено в задоволені клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з непослідовністю дій сторони відповідача, так як у відзиві на позовну заяву, остання просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а в судовому засіданні просила суд закрити провадження у справі. Крім цього, з урахуванням доводів представника позивача, останній не має можливості повноцінно спілкуватися з відповідачем з приводу позовних вимог, а відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти відкладення судового розгляду для надання можливості сторонам укласти мирову угоду. Вказане в сукупності, не свідчить про відсутність предмету спору. Судом в підготовчому засіданні було зобов`язано сторону відповідача забезпечити в судове засідання [PERSON] , проте в судове засідання остання не з`явилася. Зі слів мате і дитини - відповідача [PERSON] у дитини зараз закінчення шкільного року, багато контрольних робіт і остання не бажає заявлятися до суду для участі в судовому засіданні. Крім цього, відповідач [PERSON] повідомила суду про те, що дитина бажає їздити на відпочинок до батька в Німеччину. Вона влітку перебувала в Німеччині у батька і отримала позитивні враження. Батьком надавав їй можливість харчуватися та відпочивати з урахуванням інтересів дитини. Донька їздила в інше місто в супроводі батька до своєї подруги з України, ходила з батьком на прогулянки та до спортивного залу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.8), яка 06 липня 2023 року з [PERSON] виїжджала з міста Києва до міста Дортмунд (а.с.10-11), 02 серпня 2023 року повернулася з міста Дортмунд до міста Києва (а.с.13-14). Відповідач 07 серпня 2020 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.49). Відповідач надала нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд своєї малолітньої доньки [PERSON] у супроводі [PERSON] на тимчасовий виїзд закордон (у тому числі до Федеративної Республіки Німеччина, Республіки Австрія) у період з 03 липня 2023 року до 03 липня 2024 року (а.с.50). Відповідач з дитиною є внутрішньо переміщеними особами та проживають у місті Біла Церква Київської області (а.с.51-53). Відповідач надала до суду переписку між донькою та позивачем у соціальній мережі (а.с.54-59) та підтвердження оплати за послуги інтернету та мобільного зв`язку (а.с.60-65). Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 946 від 28 листопада 2023 року визнано неможливим надання до суду рішення органі опіки та піклування щодо вирішення сопору між батьками про встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неможливістю дотримання процедури розгляду спору, передбаченої законодавством України. 07 грудня 2023 року представником позивача подано до суду клопотання, у якому останній повідомляє про те, що місце проживання позивача [PERSON] в Німеччині є мсто [ADDRESS] . При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами першою-третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. З огляду на статтю 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Ураховуючи наведене, батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). Судом враховано інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою. З урахуванням пояснення відповідача [PERSON] про те, що дитина бажає спілкуватися з батьком, виїжджати до нього за кордон в Німеччину для відпочинку на канікули, пояснення третьої особи - представника служби у справах дітей [PERSON] з приводу того, що дитина під час відпочинку в Німеччині влітку 2023 року отримала позитивні враження від спілкування з батьком і задоволення позову буде визначено як врахування якнайкращих інтересів дитини, в той, час коли відмова в задоволенні позову чи закриття провадження у справі, буде мати протилежний ефект, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, зменшених в судовому засіданні представником позивача, в повному обсязі. Суд вважає, що визначення саме такого способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки є таким, що відповідатиме віковим потребам дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved