Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] через свого представника, адвоката Наливайка\~В.Є., звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 26.02.1983 між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У період шлюбу позивачем та відповідачкою за спільні кошти було збудовано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який було зареєстровано на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 20.09.2008, виданим Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно в ОП «ЗМБТІ» № 20607540. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.06.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2023 [PERSON] відмовлено у роз`ясненні вищевказаного рішення. Відповідачка по справі створює позивачу неприйнятні умови проживання у спірному житловому будинку, забороняє користуватись частиною будинку та господарськими будівлями і спорудами, псує його майно, у зв`язку з чим у нього виникла необхідність оформити належну йому частку житлового будинку. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 поділено майно, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення набрало законної сили 01.08.2023. Внаслідок ухвалення даного рішення була припинена спільна сумісна власність [PERSON] та [PERSON] на вищезазначений житловий будинок та виникла спільна часткова власність зазначених осіб по 1/2 частині на вказане майно. На переконання відповідачки позивач, за наявності дійсного правовстановлюючого документа, який підтверджує його право власності на 1/2 частину житлового будинку, та який зареєстрований у встановленому законом порядку, бажає отримати ще один документ щодо його права власності на належну йому 1/2 частину житлового будинку. Крім цього, право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку не оспорюється та визнається іншими особами, про такі порушення не зазначено у позові. [PERSON] вважає, що [PERSON] не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника спірного нерухомого майна, як і не доведено того, що відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає у реалізації ним права на володіння, розпорядження або користування спірним об`єктом нерухомого майна. З огляду на викладене, відповідачка просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. У судовому засіданні 10.11.2023 представник позивача, адвокат Наливайко В.Є., позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позові. Зазначив, що відповідачка не визнає право власності позивача на спірний житловий будинок. Оригіналу правовстановлюючого документу на даний будинок у позивача немає. До державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку позивач не звертався. У подальшому представник позивача участі у розгляді справи не приймав, у заяві від 05.12.2023 просив задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник, адвокат Железняк В.К., у судовому засіданні 10.11.2023 проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. У подальшому відповідачка та її представник участі у розгляді справи не приймали, у заяві від 07.12.2023 [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши доводи представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Приписами ч. 1 ст. 13 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з приписами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.02.1983 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі з 26.02.1983. Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 20.09.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №\~20607540 від 16.10.2008, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться аналогічні відомості, що підтверджується відповідними довідками № 357418191 та № 357417686 від 07.12.2023. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.06.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 поділено майно, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину даного житлового будинку. Рішення набрало законної сили 01.08.2023. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2023 [PERSON] відмовлено у роз`ясненні рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Під час розгляду даної цивільної справи судом не встановлено будь-яких обставин, які б на теперішній час свідчили про наявність спору між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] щодо поділу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Сам по собі факт визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/2 частину даного житлового будинку не свідчить про порушення чи невизнання права [PERSON] на іншу 1/2 частину такого будинку, що, відповідно, не зумовлює необхідність захисту права власності шляхом пред`явлення вимог про визнання такого права. Суд констатує, що доводи позивача про те, що відповідачка створює йому неприйнятні умови проживання у спірному житловому будинку, забороняє користуватись частиною будинку та господарськими будівлями і спорудами, псує його майно, не знайшли свого підтвердження, а отже є безпідставними. Також бездоказовими є посилання представника позивача, що [PERSON] у позасудовому порядку позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на свою частку житлового будинку. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, передбачених ст. 392 ЦК України, тобто порушення його права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed