Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогами, які 26.08.2022 збільшила та просила визнати недійсним і таким, що не створює юридичних наслідків заповіт складений від імені [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , оформлений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Омаровою В.С., за реєстром №937 від 03 лютого 2022 року, на підставі якого Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори м.Одеси Масловою М.В. після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 69208337 від 16.03.2022 року з номером у нотаріуса 103Б/2022, скасувати запис у спадковому реєстрі 69208337 від 16.03.2022 року про відкриття спадкової справи на підставі заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , оформлений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Омаровою В.С., за реєстром №937 від 03 лютого 2022 року, з номером Державного нотаріуса Приморської державною нотаріальної контори м.Одеси Маслової М.В. 103Б/2022, а також визнати право власності [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] в порядку прийняття спадщині після померлої [PERSON] , [INFO] , за заповітом, якій оформлений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. за реєстром №3-721 від 08.06.2011 року. При цьому позивачка посилається на те, що померла [PERSON] внаслідок свого стану здоров`я не могла самостійно оформити заповіт, це не відповідало її внутрішній волі, вона не розуміла значення своїх дій, а тому із посиланням на ст.225,1237 ЦК України [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Позивачка та представник позивачки адвокат Міхов Є.К. у судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Смирнов А.І. надав до суду відзив в якому просив у задоволенні заяви відмовити, а також надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. 3-я особа: [PERSON] надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. 3-я особа: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. 3-я особа: приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Омарова В.С. до судового засідання не з`явилась, сповіщалась. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] померла [INFO] , про що 14 лютого 2022 року складено відповідний актовий запис №1943 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений 08.06.2011 державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В., згідно якого все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати [PERSON] заповідала [PERSON] . 03.02.2022 [PERSON] склала заповіт згідно якого все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати [PERSON] заповідала [PERSON] , вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. Відповідно до спадкової справи №103Б/2022 до майна [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті [PERSON] з відповідним заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса звернулись [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №51 від 14.03.2023 [PERSON] на момент складення заповіту, 03 лютого 2022 року будь-яким психічним розладом не страждала та була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до визначення, яке міститься в\~статті 1233 ЦК України, заповітом\~є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч. 2\~ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з частиною другою\~статті 1267 ЦК України\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Стаття 203 ЦК України\~містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК України\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно з частиною першою\~статті 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Стаття 225 ЦК України\~визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила\~статті 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої\~статті 225 ЦК України\~може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою\~статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок судово-психіатричного експерта №459 від 07.10.2022 відносно [PERSON] , який надавався представником позивача 22.05.2023 повернутий позивачу, оскільки вказаний доказ був поданий із пропуском процесуальних строків, впродовж розгляду справи позивачка не скористалася своїм правом, не заявляла клопотань щодо проведення повторної судово-психіатричної експертизи в зв`язку із не погодженням із висновком судово-психіатричного експерта №51 від 14.03.2023, інших доказів на підтвердження того, що [PERSON] на час складення заповіту, 03 лютого 2022 року,\~не могла розуміти свої дії, матеріали справи не містять. Щодо підстав які зазначив представник позивача у письмових поясненнях до судових дебатів, а саме, що померла [PERSON] за станом здоров`я самостійно не пересувалась, на час оформлення заповіту на ім`я відповідача перебувала в центрі соціального обслуговування, який не залишала за весь період перебування з 21.01.2022 по 13.02.2022, суд зважає на те, що судом можуть перевірятись обставини справи та факт порушення права особи, яка звернулася за судовим захистом, а в даному випадку - підставу недійсності правочину лише за однією правовою підставою, якої буде достатньо для визначення наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи відмови у його задоволенні, але ж позивачка обгрутовує свої вимоги як мінімум двома підставами, які є різними за своєю правовою природою. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання заповіту недійсним не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] про скасування запису у спадковому реєстрі 69208337 від 16.03.2022 року про відкриття спадкової справи на підставі заповіту від імені [PERSON] , на ім`я [PERSON] та визнання права власності є похідними вимогами від вимоги про визнання заповіту недійсним, а тому також не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed