Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до Коломийського відділу Державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що\~майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Коломийського МВ ДВС Коцаби Т.М. від 25.06.2009р. у виконавчому провадженні №13468454. Вказав, що виконавче провадження №13468454 було відкрито на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 17.06.2009р. в справі №2-1158 про забезпечення позовної заяви прокурора Коломийського району в інтересах Отинійської селищної ради поданої до [PERSON] . Дана ухвала суду, як виконавчий документ, надійшла до державного виконавця 25.06.2009р. і була виконана шляхом винесення постанови від 25.06.2009р. якою на майно позивача було накладено арешт. Відповідний арешт було накладено державним виконавцем на підставі власного ідентифікаційного номеру позивача - [NUMBER] , а не на підставі ідентифікаційного номеру відповідача (боржника у виконавчому провадженні) - [PERSON] , який є відмінним від ідентифікаційного номеру [PERSON] . Через неправильне зазначення Коломийським міськрайонним судом в ухвалі про забезпечення позовної заяви ідентифікаційного номеру боржника, права на майно позивача були порушеними за захистом яких я вимушений був звернутися до суду. Просить, скасувати арешт накладений на майно [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Коломийського відділу Державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коцаби Т.М. від 25.06.2009 р. у виконавчому провадженні №13468454 та на підставі РНОКПП [NUMBER] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просить розгляд даної справи у його відсутності. Подану позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити. Відповідач Коломийського відділу Державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2009 року позов прокурора Коломийського району в інтересах Отинійської селищної ради до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди земельної ділянки задоволено. Стягнуто з [PERSON] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Отинійської селищної ради Коломийського району, Івано-Франківської області заборгованість з оплати коштів за оренду земельної ділянки в сумі 2895, 51 (дві тисячі вісімсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят одну копійку) грн., та судові витрати в дохід держави 51 грн. судового збору і 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 06.03.2023 р. за №324910621 підтверджено, що 25.06.2009р. за №8832399 реєстратором - Івано-Франківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження - 8832399 на об?єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - [PERSON] (а.с.9-10) Як вбачається із витягу ВП-спецрозділу номер виконавчого провадження 13468454, боржником якого є [PERSON] РНОКПП зазначено як [NUMBER] . На запит суду щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , Міністерство доходів повідомило, що надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи немає можливості, оскільки боржник з такими реєстраційними даними: ПІБ, дата народження, місце проживання у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований. (а.с.__) Відповідно до копії картки платника податків [PERSON] , виданої Коломийською об`єднаною державною податковою інспекцією 16.09.2021, то реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] . (а.с.5) Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. В той же час, як встановлено судом, у рамках виконавчого провадження №13468454 з примусового виконання виконавчого документа, ухвали від 17.06.2009 №2-1158, виданої Коломийським міськрайонним судом (стороною якої не є [PERSON] ), 25.06.2009 року Коломийським МВ ДВС в особі Коцаби Т.М. винесено постанову та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яке належить [PERSON] , шляхом невірного внесення реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Оскільки в рішенні суду, ідентифікаційний номер [PERSON] зазначено [NUMBER] , а ідентифікаційний номер [PERSON] [NUMBER] . Вимога про скасування арешту на майно та вимога про виключення з реєстру запису про арешт за своєю суттю є ідентичними, а тому належним способом захисту є скасування арешту на майно, і це буде достатнім та належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах. Обраний спосіб захисту права власності в даному випадку суд вважає правильним, таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, та не суперечить закону. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які позивач посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved