Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Продан Оксана Василівна, звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Виноградівського районного суду від 18.09.2020 року у справі №299/1622/20 відповідач мав встановлений судом обов`язок сплачувати на користь матері дитини аліменти на її утримання. 05.08.2023 року дочка сторін спору набула повноліття, однак продовжує навчатися на II курсі денної форми навчання Карпатського фахового коледжу ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна». Крім того, згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №531 від 03.10.2022 року за навчання дочка позивача повинна сплачувати 14 000 гривень за кожен рік навчання (до 2025 року включно). Дочка сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв`язку з продовженням навчання позивач не в змозі надалі самостійно утримувати доньку, через що вони опинилися у скрутному матеріальному становищі. Дочка потребує матеріальної допомоги. Позивач у позові зазначає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має, зобов`язаний утримувати власну дитину у спосіб, що забезпечить її повноцінне становлення. Продовження дочкою навчання повністю відповідає її інтересам та має бути солідарно забезпечено відповідачем. З огляду на те, що сторонами не досягнуто згоди з питання утримання повнолітньої дочки, що навчається, позивач змушена звернутись з даним позовом для захисту інтересів повнолітньої дочки до суду. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 3500 гривень, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 років або завершення навчання. Відповідно до ч. 2 - 6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.10.2023 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відзив на позов не подав, обмежився поданням клопотанням про об"єднання справ в одне провадження із справою про зміну розміру аліментів, яке перебуває у провадженні іншого судді. Відповідач подав до суду заяву про часткове визнання позову та просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2000 гривень, враховуючи його щомісячний заробіток в розмірі 6700 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст.77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4). [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] \~ та знаходиться її утриманні (а.с. 3-5 зв.с.). 05.08.2023 року дочка сторін набула повноліття, однак продовжує навчатися на II курсі денної форми навчання Карпатського фахового коледжу ЗВО «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» (а.с.5-9). Крім того, згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №531 від 03.10.2022 року за навчання [PERSON] повинна сплачувати 14 000 гривень за кожен рік навчання (до 2025 року включно) (а.с.5-9). Разом з тим, суд також бере до уваги те, що [PERSON] має також зобов`язання по сплаті аліментів щодо двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1800 гривень. Його щомісячний заробіток становить 6700 гривень, що стверджується довідкою фізичної особи-підприємця [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що повнолітня [PERSON] не працює, оскільки навчання за денною формою навчання, вчиться на контрактній формі навчання, відтак стипендії не отримує, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги. Також на підтвердження припинення навчання у зв`язку із відрахуванням чи закінченням навчання докази у матеріалах справи відсутні. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При стягненні аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, а також інші обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Поряд з цим, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у сумі 3500 гривень щомісячно позивачем не зазначено, що у відповідача на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей щодо яких такий збов`язаний сплачувати аліменти, що стверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.09.2020 року справа №1622/20, така обставина зменшує платоспроможність відповідача та не надає йому можливості надавати таку допомогу у заявленому позивачем розмірі, враховуючи і його щомісячний дохід. За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення, з прийняттям рішення про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (три тисячі) гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до положень частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial