Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якій просить стягнути із [PERSON] на його користь матеріальні збитки, завдані ДТП у сумі 69583 гривень, моральну шкоду 5000 гривень, а також 5800 гривень за проведення авто-товарознавчої експертизи, 992,40 гривень витрат по сплаті судового збору, а також витрати за надання правничої допомоги. В обґрунтування\~вимог посилається\~на те,\~що 18.09.2023 близько 18:00 год. в м. Заставна по вул. Федьковича, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Після чого самовільно залишив місце ДТП, до якої був причетний. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відносно [PERSON] було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.12.2021, визнано винним у скоєнні ДТП відповідача [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем Volkswagen Caddy державний номерний знак [NUMBER] та накладено адміністративне стягнення в розмірі 3400 грн. Відповідальність відповідача [PERSON] в день вчинення ДТП не була застрахована. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовлявся, а тому він звернувся до судового експерта для проведення авто-товарознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків та відновлювального ремонту, завданого в результаті пошкодження його автомобіля. Про час і дату проведення авто-товарознавчої експертизи було повідомлено відповідача в установленому порядку. 10.02.2022 було проведено авто товарознавчу експертизу транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач просив стягнути з відповідача вартість матеріального збитку, визначену згідно висновку експерта №16-02-22, яка станом на дату виконання експертизи, складає 69583,39 грн. За проведення авто-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 5800 грн. Крім цього позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки він був позбавлений можливості повноцінно користуватися пошкодженим транспортним засобом. Моральні переживання полягали в тому, що відповідачем було відмовлено позивачу в повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків, що призвело до стресу та роздратування. Позивач втратив передсвятковий новорічний настрій, адже змушений був вживати заходів для відновлення транспортного засобу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому повідомив суду, що на день вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ні позивача, ні відповідача не були застраховані. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі. Посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, представник від імені відповідача позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що відповідач згідний сплатити позивачу 46581,38 гривень в рахунок завданої матеріальної шкоди, в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити. Крім того просив стягнути із позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати, згідно квитанції, акту виконаних робіт та сплаченої суми за проведення судової експертизи в розмірі 2265,5 гривень, а всього на загальну суму 9265,40 гривень. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, часткове визнання відповідачем [PERSON] позовної вимоги про стягнення матеріальних збитків за обставинами даної справи суперечить закону, а саме приписам ст.1192 ЦК України, в судовому засіданні 24.10.2023 суд ухвалив про відмову у прийнятті часткового визнання позову відповідачем та продовжив розгляд справи. В судове засідання, призначене на 14:30 год. 20.11.2023 сторони та їх представники не з`явилися, в письмових заявах просили розглянути справу без їх участі. У зв`язку з цим, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Врахувавши пояснення представника позивача, заяви представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків, завданих ДТП. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено,\~що 18.09.2023 близько 18:00 год. в м. Заставна по вул. Федьковича, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Після чого самовільно залишив місце ДТП, до якої був причетний. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відносно [PERSON] було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.12.2021, [PERSON] , [INFO] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ч.2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року за\~№85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхувальниками, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року за №1961-IV, є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Страхування, згідно зі ст. 5 Закону №85/96-ВР, може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом. Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 7 Закону №85/96-ВР, відноситься до обов`язкового виду страхування. Власниками транспортних засобів, згідно із п.1.6. Закону №1961-IV, вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. За приписами ст. 3 Закону №1961-IV метою обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як встановлено судом, всупереч згаданим вище вимогам щодо обов`язковості страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ані позивач [PERSON] , ані відповідач [PERSON] свою цивільно-правову відповідальність, як\~власники наземних транспортних засобів\~не застраховували, відповідний договір не укладали, відтак, страхові поліси на момент дорожньо-транспортної пригоди у них були відсутні, більш того, і матеріали справи доказів зворотного не містять. Згідно із п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, а у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону забезпеченим є транспортний засіб, який зазначений у чинному договорі\~обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами відповідальність яких застрахована. Отже, транспортний засіб\~ MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~319\~CDІ,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону та не є забезпеченим. За таких обставин, у позивача відсутні правові підстави для здійснення відшкодування МТСБУ з фонду захисту потерпілих. Отже, з моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Таким чином, посилаючись на приписи ст.22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] як завдавача шкоди. Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:\~ 1)\~\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;\~ 2)\~\~за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;\~ 3)\~\~за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (стаття 1188 ЦК України). Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є:\~ 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~ 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.\~ Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30.10.2019 (справа № 733/19288/14-ц) , який є обов`язковим для при застосуванні до спірних правовідносин (ч.4 ст.263 ЦПК України). Судом встановлено, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~319\~CDІ,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] внаслідок ДТП, позивачем було замовлено виконання авто - товарознавчої експертизи судовим експертом. На підтвердження шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надано висновок судового експерта Павлишина Я.Д. №16-02-22 від 08.06.2022 авто-товарознавчої експертизи, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час ДТП, станом на дату виконання експертизи складає 69583,39 грн. (а.с.9-29). Не погоджуючись із вказаним висновком експерта, вважаючи, що матеріальні збитки є значно завищеними та на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи з метою визначення розміру майнової шкоди, завданої на час вчинення ДТП. Ухвалою Заставнівського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 01.12.2022\~клопотання представника\~відповідача задоволено,\~в даній\~справі призначено\~судову авто-товарознавчу\~експертизу,\~проведення якої\~доручено експерту\~НДЕКЦ МВС\~України в\~Чернівецькій області\~та зобов`язано\~ позивача\~ [PERSON] \~надати експерту\~для проведення\~експертизи транспортний\~засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 30.12.2022 \~до суду \~надійшло клопотання\~ MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] судового експерта\~ Россохи І.В. про зобов`язання сторони надати експерту транспортний засіб - MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] у невідновленому стані, для проведення експертного огляду. Проте, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що автомобіль- MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDІ, державний реєстраційний номер [NUMBER] неможливо надати судовому експерту у невідновленому стані, оскільки [PERSON] в квітні 2022 року після проведення первинної експертизи проведено ремонт автомобіля за власні кошти. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволені клопотання судового експерта. 19.01.2023 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження в пошкодженому вигляді та неможливістю виявлення наявних на ньому пошкоджень. В подальшому за клопотанням представника відповідача на підставі ухвали Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.03.2023 була проведена судова авто-товарознавча експертиза транспортного засобу MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~319\~CDІ,\~д.р.н.\~ [NUMBER] за\~документами,\~наявними в\~матеріалах справи.\~Згідно висновку\~експерта №СЕ-19/126-23/2652-АВ\~від 31.03.2023\~ вартість\~матеріального збитку,\~завданого власнику\~зазначеного вантажного\~автомобіля станом\~на 18.09.2021 могла становити 46581,38 грн. Отже судом встановлено, що автомобіль\~позивача марки\~MERCEDES-BENZ\~SPRINTER\~319\~CDІ,\~д.р.н.\~ [NUMBER] фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі висновки експертів за наслідками проведення авто-товарознавчих експертиз не є визначальними доказами розміру завданих збитків, оскільки у них зазначені не реальні витрати, які фактично зробив позивач, а лише можливі витрати, які могли бути понесені позивачем на дату вчинення ДТП, або на дату проведення експертизи. Суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] відремонтувавши пошкоджений в наслідок ДТП транспортний засіб, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт автомобіля і того, що вони понесені саме ним, суду не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих ДТП в сумі 69583 гривень слід відмовити за недоведеністю. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, завданої ДТП. Згідно зі статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.\~Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Із системного аналізу, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто в даному випадку на відповідача [PERSON] . Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормального життєвого порядку та життєвих\~зв`язків,\~ яких він\~зазнав у\~зв`язку\~з пошкодженням\~його майна,\~неможливості користування\~власним автомобілем\~тривалий час до його ремонту. При вирішенні\~питання про\~розмір завданої\~моральної шкоди,\~з урахуванням\~обставин справи\~та тяжкості\~страждань позивача,\~суд вважає,\~що розмір\~моральної шкоди\~в сумі\~5000\~гривень,\~заявлений позивачем\~відповідає характеру\~правопорушення,\~глибині фізичних\~та душевних\~страждань позивача.\~Тому виходячи\~із засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд приходить\~до висновку,\~що розмір\~моральної шкоди,\~завданої [PERSON] \~становить 5000 гривень, які відповідно підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1, ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами п.3 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] задоволено судом частково, а саме 6,7% то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 66,49 грн, та за проведення експертизи в розмірі 388,6 грн, які підтверджені належними доказами, що в загальному становить 455,09 грн. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що представник позивача в позовній заяві просив стягнути із відповідача понесені ним судові витрати, зазначивши попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи, доданих до позовної заяви, вбачається, що адвокатом Данищуком В.В. на підставі договору про надання правової допомоги №10 від 28.01.2022 року надані замовнику [PERSON] відповідні послуги за які позивачем сплачено 8000 грн ( а.с.32, 35). За таких обставин пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (6,7%) з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 536 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Крім цього представником відповідача суду надано документи, з яких вбачається, що адвокатом Маковійчуком П.В. на підставі угоди про надання правової допомоги від 03.10.2022 року надані замовнику [PERSON] відповідні послуги за які позивачем сплачено 7 000 грн (а.с.53, 134, 135). Відповідно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено ( 93,3%) з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 6531 грн. У стягненні з позивача на користь відповідача витрат на проведення експертизи в розмірі 2265,4 грн. слід відмовити, оскільки суду не надано доказів, підтверджуючих, що відповідач фактично поніс такі витрати. За приписами ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку виплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування судових витрат всього підлягає стягненню 991,09 грн, а з Мотрюка на користь [PERSON] підлягає стягненню 6531 грн, то у відповідності до ч.10 ст.141 ЦПК України суд зобов`язує [PERSON] сплатити [PERSON] різницю судових витрат, що становить 5539,91 грн. Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 14:30 год. 20.11.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 30.11.2023 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 30.11.2023. На підставі ст.ст. 23,\~1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial