Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути солідарно з них заборгованість за кредитним договором № ML-0AU/1654/2006 від 16 травня 2006 року станом на 28.06.2023 у сумі 163\~381,23 гривні, з яких: 80\~316,12 грн. сума заборгованості по кредиту за траншем № 1; 70\~837,61 грн. сума заборгованості за траншем № 2; 12\~130,85 грн. сума заборгованості по відсоткам за траншем №1; 96,65 грн. сума заборгованості по відсоткам за траншем № 2, посилаючись на неналежне виконання відповідачами умов указаного договору. В обґрунтування вимог зазначено, що 16 травня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна»,наразі АТ ОТП Банк» укладено кредитний договір № ML-0AU/1654/2006, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 15\~900,00 доларів США у строки та на умовах, передбачених договором. Додатковим договором від 16.11.2015 погоджено суму та валюту кредиту у розмірі 165\~287,76 грн., дата остаточного повернення кредиту 16 травня 2025 року. Однак відповідач [PERSON] умови договору виконував неналежним чином, унаслідок чого станом на 28.06.2023 має прострочену заборгованість. У забезпечення зобов`язань за указаним кредитним договором 16 липня 2010 року між банком та [PERSON] . було укладено договір поруки № SR-0AU/1654/2006/1, та банком і [PERSON] було укладено договорі поруки № SR-0AU/1654/2006/2, відповідно до умов яких [PERSON] та [PERSON] кожен окремо зобов`язались відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору. Тому з метою захисту прав кредитора, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідачі не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як установлено\~судом та\~не оспорюється\~учасниками процесу,\~16\~травня 2006\~року між\~Акціонерним комерційним\~банком «Райффайзенбанк\~Україна» та\~ [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір № ML-0AU/1654/2006, відповідно до частини 1 якого розмір кредиту становить 15\~900,00 доларів США, цільове використання кредиту на купівлю нерухомого майна, з датою остаточного повернення кредиту 16.05.2021, фіксована процентна ставка 11,00% річних. Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів чи платежів, що зменшуються. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору (а.с. 8-21 копія договору з додатками). 16 липня 2010 року та 16 листопада 2015 року між сторонами кредитного договору укладено додатковий договір № 1 та додатковий договір № 2, відповідно до умов останнього погоджено розмір та валюту кредиту перший транш у сумі 165\~287,76 грн., другий транш у сумі 70\~837,614 грн. Цільове використання кредиту зміна валюти боргових зобов`язань шляхом направлення кредитних коштів на погашення боргових зобов`язань позичальника за кредит ним договором. Річна база нарахування процентів 365 календарних днів, дата остаточного повернення кредиту 16 травня 2025 року (а.с. 22-25, 39-44 копії договорів) Відповідно до статуту АТ «ОТБ Банк», Товариство являється правонаступником усіх прав та обов`язків акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» (а.с. 76-85 копія статуту). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. 16 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, було укладено договір поруки № SR-0AU/1654/2006/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № ML-0AU/1654/2006 від 16 травня 2006 року в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 33-35 копія договору). 16 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, було укладено договір поруки № SR-0AU/1654/2006/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № ML-0AU/1654/2006 від 16 травня 2006 року в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 36-38 копія договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно наданого до суду розрахунку, станом на 28 червня 2023 року сума боргу за кредитним договором № ML-0AU/1654/2006 від 16 травня 2006 року становить 163\~381,23 гривні, з яких: -80\~316,12 грн. сума заборгованості по кредиту за траншем № 1; -70\~837,61 грн. сума заборгованості за траншем № 2; -12\~130,85 грн. сума заборгованості по відсоткам за траншем №1; -96,65 грн. сума заборгованості по відсоткам за траншем № 2. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідачі не спростували, контррозрахунку боргу не надали. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Таким чином, оскільки позичальник [PERSON] умови кредитного договору № ML-0AU/1654/2006 від 16 травня 2006 року, укладеного з АТ «Райффайзенбанк Україна», належним чином не виконав, у зв`язку з чим у виникла заборгованість за вказаним договором, заявлена до стягнення позивачем сума підлягає стягненню з [PERSON] , як позичальника, та осіб, які поручилися за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором поручителів [PERSON] та [PERSON] . Стосовно солідарного стягнення боргу з позичальника та поручителів, то суд врахує висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745цс15, а саме те, що норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядалася Верховним Судом України було встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із задоволенням вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі: суму судового збору 2\~684,00 грн., сплачену ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved