Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ? Комунальне підприємство «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про виділення в натурі майно, що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 1999 року за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А», «ан1», «аг1» загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., вбиральня літ. «У1», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «в», літня кухня літ. «в1», погріб літ. «вп», навіс літ. «Н», ворота з хвірткою №3, колонки к2, колонка к1, та припинити право спільної часткової власності на майно, що належить позивачу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 1999 року придбала частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, позивачу належить земля, на якій розташована частина будинку та земельний участок навколо будинку. Також позивач вказує, що інша частина вказаного будинку належить [PERSON] , тобто позивач і відповідач є співвласниками цього будинку, який знаходиться у спільній частковій власності. На думку позивача, частка, яку вона просить виділити є відокремленою, оскільки висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №61/1788 від 01 травня 2023 року підтверджується, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено, а тому її виділ в натурі можливий. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі №536/1736/23 за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі №536/1736/23 та призначено справу до судового розгляду по суті. 21 листопада 2023 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] в якому він просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Комунальне підприємство «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» свого представника у судове засідання не направило, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області свого представника у судове засідання не направила, надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та просить прийняти рішення на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ? ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24 грудня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 5861, [PERSON] придбала частину житлового будинку і будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №326314615 від 20 березня 2023 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частина житлового будинку з господарськими будівлями, де вказана також їх характеристика: житловий будинок літ. А, прибудова літ. А, прибудова літ. а 1, ганок літ. аг, навіс літ. ан, сарай літ. Б, літня кухня літ. В, сарай літ. Г, навіс літ. Н, лазня літ. З, прибудова до літньої кухні літ. в, погріб літ. вп, прибудова до літньої кухні літ. в1, вбиральня літ. У1, вбиральня літ. У, сарай літ. Е, погріб літ. П, колонка літ. к, колонка літ. к1, колонка літ. к2, вигрібна яма І, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3. Разом з цим, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148155691 від 05 грудня 2018 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5308106202018 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,0521 га, та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,0722 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/2199 від 13 травня 2019 року підтверджено, що за [PERSON] зареєстровано нерухоме майно у частці на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, у матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу частини будинку від 26 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І. А., зареєстрований в реєстрі за номером 9089, згідно з яким [PERSON] купила частину будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з житлового будинку «А,а» житловою площею 35,3 кв.м., загальною площею 83,9 кв. м., сараю «Б», літньої кухні «В,в», погрібу «вп», бані «З», сараю «Г», вбиральні «Д», колодязів «К, К1», огорожі «№1,2». Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25812073 від 09 квітня 2010 року [PERSON] належить на праві приватної власності частина будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Також згідно із договором купівлі-продажу земельних ділянок від 26 листопада 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І. А., зареєстрований в реєстрі за номером 9092, [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,0635 га з цільовим призначенням для для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,1865 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є в рівних частках (по частці кожен) співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У матеріалах справи наявні технічні паспорти на будинок садибного типу від 24 квітня 2023 року, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та витяги з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. До позовної заяви позивачем долучено висновок Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» №61/1788 від 01 травня 2023 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в якому визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси у частці [PERSON] та [PERSON] : ? [ADDRESS] , [PERSON] : житловий будинок літ. «А», «а1», «ан1», «аг», загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 21,0 кв. м., вбиральня літ. «У1», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «в», літня кухня «в1», погріб літ. «вп», навіс літ «Н», ворота х хвірткою №3, колонки к2, колонка к1; ? [ADDRESS] , [PERSON] : житловий будинок літ. «А», «а», «ан», «аг», загальною площею 60,2 кв.м., житловою площею 24,0 кв. м., сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «В», лазня літ. «З», вбиральня літ «У», погріб літ. «П», колонка к, колонки к2, вигрібна яма І, ворота з хвірткою №1, огорожа №2. Висновком визначено, що за технічними показниками об`єкт може бути поділено. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша-друга статті 319 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності ? це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частинами першою-третьою статті 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із частиною 1 статті 364 цього ж Кодексу співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Частина 3 статті 364 ЦПК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15, від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом наведених норм можна дійти висновку, що виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка майна, яка виділяється, повинна бути дійсно окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому, частка, яка залишається у іншого власника (власників), має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України. Тобто, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи виділ частки, суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Надаючи правову оцінку висновку щодо технічної можливості поділу спірного житлового будинку, суд вважає, що при вирішенні даного спору слід керуватися ним, оскільки за відсутності іншого, такий є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників, які належать їм на праві спільної часткової власності, та не передбачає залишення у спільній власності майна після його поділу. Відповідачем до суду подано заяву, в якій остання не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ураховуючи, що висновок вказує на технічну можливість здійснення поділу між співвласниками житлового будинку на рівні частки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Outcome: approved