Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

05 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов зазначила, що 24.11.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 2021 році відповідач залишив її з дітьми і пішов проживати до своїх батьків. Діти знаходяться на повному утриманні матері та проживають разом з нею. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення за минулий час (останні два роки) і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 21-22). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, просить суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 24 листопада 2015 року виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 45, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області ( а.с. 8). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 11.05.2016 року, актовий запис № 41 ( а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Білківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (а.с. 10). Заочним рішенням Іршавського районного суду від 27.01.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відновлено позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с. 11). Діти проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 25.10.2023 року, складеного комісією Білківської сільської ради ( а.с. 17). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2023 року - 2272\~\~ гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 01 січня 2023 року 2833\~ гривень. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги те, що на даний час діти поживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача, на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~ щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 05 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття підлягає до задоволення. Щодо стягнення аліментів із відповідача за минулий час ( останні два роки), суд дійшов висновку. Як регламентує ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У свою чергу, позивачка [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що вживала такі заходи, але не змогла їх отримати, оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час необхідно відмовити, оскільки суду не надано жодних доказів щодо обставин, передбачених диспозицією ч.2, ст.191 СК України. Згідно п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial