Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 05.07.2003р. по 16.10.2009р. Від шлюбу сторони мали двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2010 року по справі № 2-179/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року по справі № 692/414/17 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 11 вересня 2012 року позивач одружилася з [PERSON] , який у 2019 році усиновив [PERSON] та [PERSON] та було внесено зміни до актових записів про народження дітей в частині по батькові. Вказала, що відповідачем не виконується рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей, в результаті чого у відповідача [PERSON] утворився борг по сплаті аліментів, який станом на вересень 2023 року становить 108055,77 грн., при цьому з липня 2019 року аліменти на утримання дітей відповідачу не нараховувались. Позивачем складено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період вересень 2018 - липень 2019р., сукупний розмір якої становить 360958,11грн. Однак позивач, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 108055,77грн., що є не більшим 100 відсотків заборгованості. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 09 листопада 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали має право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не наддав, натомість скерував до суду письмову заяву вх. №4886/23-Вх від 12.12.2023р., у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 09.07.2019р. Драбівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, [PERSON] народилась [INFO] у с. Михайлівка Драбівського району, Черкаської області, про що виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області складено відповідний актовий запис № 07 та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 09.07.2019р. Драбівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, [PERSON] народилась [INFO] у с. Михайлівка Драбівського району, Черкаської області, про що виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області складено відповідний актовий запис № 10 та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 02.04.2010р. по справі № 2-179/10 стягнуто із [PERSON] , 1981 року народження на користь [PERSON] , 1985 року народження аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви, тобто з 24 лютого 2010 року до досягнення дітьми повноліття, та в доход держави судовий збір в розмірі 51 грн. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 14.12.2018р. по справі № 692/414/17 [PERSON] , [INFO] ,позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно даних копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 11.09.2012р. Михайлівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.09.2012р., про що складено відповідний актовий запис № 1, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 03.06.2019р. по справі № 692/260/19 усиновлено [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Михайлівка Драбівського району Черкаської області та [PERSON] , [INFO] уродженку с. Михайлівка Драбівського району Черкаської області; змінено по батькові усиновлених дітей з « [PERSON] » на « [PERSON] »; прізвище, ім?я, дату, місце народження дітей, відомості про матір дітей залишено без змін. Згідно копій витягів з Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 2023/008461219 від 18.10.2023р. та № 2023/008447938 від 18.10.2023р. місцем проживання [PERSON] та [PERSON] з 10.08.2021р. є [ADDRESS] . Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 71010447 від 04.10.2021р. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином судом достовірно встановлено обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Даний обов`язок відповідача існував до 04.07.2019р. - моменту набрання законної сили рішення суду щодо усиновлення дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , здійсненого старшим державним виконавцем Носенком В.М., вбачається проведення розрахунків за період вересень 2018р. - вересень 2023р., розрахунок проведено помісячно. Станом на 01.09.2018р. сукупний розмір заборгованості становить 90575,24 грн. У подальшому: 2018р. -Вересень: сума аліментів: 2245,75, заборгованість на 30 число поточного місяця 2245,75, сукупний розмір заборгованості 92820,99; -Жовтень: сума аліментів: 2079,75, заборгованість на 30 число поточного місяця 2079,75, сукупний розмір заборгованості 94900,74; -Листопад: сума аліментів: 2079,75, заборгованість на 30 число поточного місяця 2079,75, сукупний розмір заборгованості 96980,49; -Грудень: сума аліментів: 2079,75, заборгованість на 30 число поточного місяця 2079,75, сукупний розмір заборгованості 99060,24; 2019р.: -Січень:сума аліментів: 1902,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 1902,00, сукупний розмір заборгованості 100962,24 ; -Лютий: сума аліментів: 1902,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 1902,00, сукупний розмір заборгованості 102864,24; -Березень: сума аліментів: 1902,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 1902,00, сукупний розмір заборгованості 104766,24; -Квітень: сума аліментів: 2093,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 2093,00, сукупний розмір заборгованості 106959,24 ; -[PERSON] : сума аліментів: 2093,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 2093,00, сукупний розмір заборгованості 109152,24; -Червень: сума аліментів: 2093,00, заборгованість на 30 число поточного місяця 2093,00, сукупний розмір заборгованості 111345,24; -Липень: сума аліментів: 235,43, заборгованість на 30 число поточного місяця 235,43, сукупний розмір заборгованості 111580,67 ; Після липня 2019р. нарахування заборгованості зі сплати аліментів не проводилось, сукупний розмір заборгованості за період серпень 2019р. - травень 2023р. є сталим та становить 111580,67. У червні 2023р. відбулось сплата/стягнення коштів на суму 3524,90, сукупний розмір заборгованості - 108055,77, за період липень-вересень 2023р. сукупний розмір заборгованості є сталим та становить 108055,77. Станом на вересень 2023 року боржник [PERSON] має сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження - 108055,77 грн. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 липня 2020 року по справі № 362/4462/16-ц. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Відповідно до положень ч. 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів, присуджених рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 02.04.2010р. не виконує, тому станом на вересень 2023р. за ним рахується заборгованість у розмірі 108055,77 грн., яка не сплачена, борг утворився у зв`язку з несплатою аліментів до моменту усиновлення дітей у 2019р. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року по справі № 760/22598/15-ц зазначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі висновки викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується, що відповідає висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 19 січня 2022 року по справі № 711/679/21. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що загальна сума боргу зі сплати аліментів станом на 01.10.2023р. становить 108055,77 грн., наводить розрахунок пені за період вересень 2018р.- липень 2019р. сукупний розмір якої становить 360958,11 грн., тому, з урахуванням положень ст. 196 СК України та даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 108055,77грн., що є не більшим 100 відсотків заборгованості. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком та зазначає, що позовна вимога про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 108055,77 грн. відповідає вимогам положень ст. 196 СК України, оскільки є не більшим 100 відсотків заборгованості та відповідає сукупному розміру заборгованості, вказаному у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , здійсненого старшим державним виконавцем Носенком В.М. Враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для його задоволення, суд погоджується з заявленими позовними вимогами та вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого при подачі заяви була звільнена позивач, в розмірі 1073,60 грн., який розрахований відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на станом на момент звернення з позовом до суду.

Outcome: approved