Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

25.10.2023 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2016. У даному шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала,\~що неповнолітні діти\~проживають з\~позивачем та\~знаходяться на\~її утриманні.\~Домовленості щодо\~утримання дітей\~між сторонами\~не досягнуто.\~Відповідач належним\~чином не\~допомагає у\~вихованні дітей\~та не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання дітей\~у розмірі,\~необхідному для\~забезпечення їх\~потреб,\~хоча є фізично здоровим та працездатним, інші особи на його утриманні не перебувають. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. 30.10.2023 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. 03.11.2023 представник позивача усунула недоліки позовної заяви. 03.11.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 30.11.2023 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 30.11.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Скиба Л.С. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач зазначила, що розмір витрат, які вона несе на утримання неповнолітніх дітей, відповідає розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача. Також вказала, що неофіційно працевлаштована продавцем у торговому центрі «Подоляни», а розмір її доходу становить приблизно 7000-8000 грн щомісячно. Крім цього, позивач у вільний від основної роботи час займається підробітком та отримує додатковий дохід. У судовому засіданні 30.11.2023 відповідач [PERSON] позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що працевлаштований у ТОВ «Айбак» та отримує дохід у розмірі 15000-20000 грн щомісячно. Пояснив, що надавав позивачеві допомогу на утримання дітей у розмірі 6000 грн щомісячно, а також додатково давав кошти на харчування дітей у навчальному закладі та оплачував гуртки. Не заперечував, що інші особи на його утриманні відсутні. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що з 01.02.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2016 (а.с. 17-18). У даному шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Згідно з довідкою ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» № 168 від 19.09.2023 (а.с. 14) та актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 18.09.2023 (а.с. 15) діти сторін проживають разом з позивачем без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що відповідач\~в добровільному\~порядку не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання неповнолітніх\~дітей у\~розмірі,\~достатньому для\~забезпечення їх\~потреб. При цьому позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Суд приймає до уваги, що [PERSON] не заперечував, що має фінансову можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним, а також те, що інші особи на утриманні [PERSON] не перебувають. Указане визнавалось та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дітей відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дітей, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі\~у справах\~про стягнення\~аліментів,\~а також\~те,\~що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору у сумі 536,80 грн, а 50% судового збору у сумі 536,80 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved