Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», в особі представника Остащенко О.М. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (код ЄДРПОУ 42350033, адреса реєстрації: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) суму в розмірі 339 016,18 грн. (триста тридцять дев`ять тисяч шістнадцять гривень 18 коп.) - 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова №2-1451/11 від 03.11.2011 та судовий збір в сумі 5 085,24 грн. (п`ять тисяч вісімдесят п`ять гривень 24 коп.). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.07.2008 між [PERSON] та АКБ «Правекс-банк» укладено Кредитний договір №6161-003/08Р, відповідно до умов якого АКБ «Правекс-Банк» надав відповідачу кредит в національній валюті на загальну суму 1 000 000,00 грн. строком до 11.07.2018 зі сплатою 20,99 % річних. 14.07.2008 між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено Договір поруки №6161-003/08Р, згідно якого він поручився перед АКБ «Правекс-банк» щодо виконання вимог за Кредитним договором [PERSON] 03.11.2011 заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі №2-1451/11 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованість за Кредитним договором у сумі 1 098 348,31 (один мільйон дев`яносто вісім тисяч триста сорок вісім гривень 31 коп.). 10.06.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено ухвалу, якою замінено стягувача з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» відносно [PERSON] та [PERSON] . Станом на дату подачі позову, вищезазначене рішення не виконано. Позивач зазначає, що обов`язок довести факт погашення боржником заборгованості, покладено саме на боржника, а не на кредитора, що підтверджується висновками Верховного Суду зробленими у постанові від 08.06.2022р. в справі №913/618/21 «20. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки. Розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК) за порушення зобов`язання з повернення кредиту, що зафіксовано в рішенні суду, в розмірі 1 098 348,31 гривень розраховані за період: 24.02.2019р. 23.02.2020р.- 32 950,44 грн. (1 098,348,31 * 3% річних); 24.02.2020р. 23.02.2021р.- 32 950,44 грн. (1 098,348,31 * 3% річних); 24.02.2021р. 23.02.2022р.- 32 950,44 грн. (1 098,348,31 * 3% річних); що разом складає 98 851,34 гривен. Сукупний індекс інфляції за період з 24.02.2019 - 23.04.2022 складає 121.866%, який враховано наступним чином, 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60%. Інфляційне нарахування на заборгованість в сумі 1 098 348,31 гривень за період з 24.02.2019 23.02.2022, складає 240 164,84 гривень (1 098 348,31*121,866% /100% - 1 098 348,31 = 240 164,84). Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 339 016 грн. 18 коп. (триста тридцять дев`ять тисяч шістнадцять гривень 18 коп.) Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлялися за своїм місцем реєстрації та за останнім відомим місцем проживання, про поважність причин неявки в судові засідання не повідомили. Причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило, в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строк відповідачі не подали до суду відзиву на позовну заяву. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Статтею 275 ЦПК України\~визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання\~ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідачі відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надали. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями\~ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.11.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс Банк» задоволені, стягнуто солідарно з О [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ Правекс Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 1098348,31 грн.; стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ Правекс Банк судовий збір у розмірі 1700,00 грн., по 850,00 грн. з кожного, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120,00 грн., по 60,00 грн. з кожного. 19.12.2019 року між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір № 20191219 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор (ТОВ «ФК «Авістар») відступає новому кредитору (ТОВ «ФК «Гефест») за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників поручителів за кредитними договорами та договорами забезпечення, вказаними у реєстрах. Реєстр боржників до договору № 20191219 про відступлення прав вимоги від 19.12.2019 року містить інформацію про передачу прав вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі кредитного договору № 6161-003/08Р від 11.07.2008 року. Реєстр боржників до договору № 20191219 про відступлення прав вимоги від 19.12.2019 року містить інформацію про передачу прав вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі кредитного договору № 6161-003/08Р від 11.07.2008 року. В свою чергу ТОВ «ФК «Авістар» володів правами вимоги на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26.05.2017 року, що був укладений з ПАТ КБ «Правекс Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., реєстровий номер 426, 427. 10.06.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено ухвалу, якою замінено стягувача з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Гефест» відносно [PERSON] та [PERSON] у виконавчому листі щодо виконання зазначеного вище заочного рішення суду. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень частин 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст. 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018р. у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019р. у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016р. у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Вищевикладена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023р. по справі № 760/15867/16-ц. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, посилаючись на невиконання вищевказаного заочного рішення суду, просив стягнути з відповідачів, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, за період часу з 24.02.2019 23.02.2022, 3 % річних у розмірі - 98851,34 грн.; інфляційні втрати - 240 164,84 грн. Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 цього Кодексу, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Грошові зобов`язання відповідачки виникли за рішенням суду на підставі кредитного договору, отже, позов про стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат, згідно ст. 625 ЦК України, підлягає задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, а саме слід стягнути з відповідачів на користь позивача 3,0 % річних - 98851,34 грн.; інфляційні втрати - 240164,84 грн., за період часу з 24.02.2019 по 23 лютого 2022 року включно, виходячи з суми основної заборгованості 339016,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5085,24 грн.

Outcome: approved