Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем в період з 2001 року по 2006 рік проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . При цьому, ще на початку її вагітності відносини між ними поступово погіршувалися та вже у вересні 2007 року вони припинили спільне проживання і вона переїхала разом з дитиною до своєї матері, де й проживала тривалий час. З 2016 року вона познайомилась з [PERSON] та почала з ним спільно проживати і 07 червня 2019 року вони зареєстрували шлюб. Вона разом з дитиною переїхала до свого чоловіка, де спільно й проживали. Чоловік матеріально утримував як її, так і її сина. А відповідач як батько дитини участі в його вихованні та утриманні не приймав, аліменти не сплачував, у зв?язку з чим у нього виникла заборгованість по аліментам в розмірі 30 908 грн. 68 коп., яку він так і не сплатив. Відповідач як батько дитини жодного разу життям дитини не цікавився, не займався його лікуванням, культурним розвитком. Крім цього, 14 липня 2022 року її син написав батькові листа, а він синові так і не відповів, мотивуючи тим, що, нібито, саме вона просила сина написати йому листа. Тобто, на даний момент склалися такі обставини, які свідчать про той факт, що відповідач самоусунувся від спілкування з сином, тому вона змушена звернутися до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не прибула, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.77). Відповідач в судове засідання не прибув, від його представника - адвоката Скалецького В.А. адвокатського об?єднання «ЕНД ЛЕКС» - надійшла заява, в якій, у відповідності до ст.206 ЦПК України, позовні вимоги визнались та просили суд розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.36). Представник третьої особи - Ляшенко А.В. - в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.78). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 1234, складений 22 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5). У відповідності до вищевказаного актового запису, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідок, актів та характеристик, дитина [PERSON] проживає разом з матір?ю та перебуває на її утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач як батько дитини життям дитини не цікавиться та матеріально не утримує, оскільки, відповідно до довідок та актів, має заборгованість зі сплати аліментів (а.с.12-15). При цьому, у відповідності до матеріалів справи, відповідач як батько дитини, фактично самоусунувся від його виховання, що ним і не заперечується, оскільки під час розгляду справи відповідач через свого представника подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчуванням, медичним доглядом, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп., сплачений останньою при подачі позов до суду На підставі викладеного,

Outcome: approved