Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. 08.09.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував наступним. 20 червня 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «[INFO]» стало відомо, що в Google при введенні пошукового запиту слова «[INFO]», на першій сторінці з результатами зазначається поширена [PERSON] інформація наступного змісту: « [INFO]». При переході за цим посиланням [INFO]/ висвітлюється допис відповідача, опублікований 13.04.2023 року на її інстаграм-сторінці із назвою - [INFO]. «[INFO]» також відображена у позові [PERSON] до ТОВ «[INFO]» про захист авторського права, справа № 759/8347/23, яка перебуває на розгляді у Святошинському районному суді міста Києва. Суть спору полягає в тому, що ТОВ «[INFO]», на думку [PERSON] , порушило її авторське право шляхом публікації відео та дописів у соціальних мережах, таких як Інстаграм, Фейсбук та телеграм-каналах, подібних тим, які у своїх соціальних мережах раніше публікувала [PERSON] . Позиція позивача у згаданій справі полягає в тому, що у межах строку, встановленого законодавством, ТОВ «[INFO]» видалило всі розміщені відео, про які зазначено у позовній заяві [PERSON] зі всіх веб-сторінок, а тому Товариство звільняється від відповідальності. Відповідач у своїх соціальних мережах публічно поширює та демонструє хід справи з метою отримання значної уваги зі сторони підписників, розкручування та піару своїх сторінок, а також займає активну позицію щодо висміювання ТОВ «[INFO]». Окрім розміщення вищезазначених наклепів на сторінці Інстаграм відповідачка також має Телеграм-канал із назвою «[INFO]» [INFO] , де також 13 квітня 2023 року розмістила аналогічний вище допис. Позивач вважає, що опублікована інформація в частинах «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» - є недостовірною та такою, що порушує право на недоторканність ділової репутації ТОВ «[INFO]», не відповідає дійсності та підлягає спростуванню у спосіб, в який вона була розміщена. Задля збереження своєї репутації і недопущення поширення негативної думки про ТОВ «[INFO]» останнім вживалися заходи, щодо публічного визнання авторства [PERSON] . Так, на публічному форумі програмістів із назвою [INFO], [PERSON] , директор позивача, визнала авторство відповідача та принесла публічні вибачення останній. Таким чином, опублікований вислів «[INFO]» є нічим іншим, як ствердженням факту зі сторони відповідача, який не відповідає дійсності. Фактичне твердження відповідача про крадіжки зі сторони позивача є таким, що порочить ділову репутацію ТОВ «[INFO]», впливає на свідомість наявних і потенційних клієнті, адже вислів «крадіжка» пов`язують із кримінальним діянням. ТОВ «[INFO]» працевлаштовує працівників лише з відповідною освітою і відмінними знаннями, а тому фактичне твердження «псевдобухгалтера», яке вказує на те, що позивач лише видає себе за підприємство, що надає бухгалтерські послуги - не відповідає дійсності. Позивач не порушує законодавства, а тому не відповідає зазначеним твердженням. Натомість вказані вислови активно підхоплюють аудиторія, клієнти, публіка, читачі і розуміють ТОВ «[INFO]» як підприємство, якому не слід довіряти свій бізнес через можливі «крадіжки». Твердження відповідача є такими, що несуть фактичний характер, оскільки існування таких можна довести (до прикладу, вирок суду у справі про крадіжку), не відповідають дійсності та порочать ділову репутацію ТОВ «[INFO]», водночас не є такими, які підпадають під власні думки відповідача, критичні висловлювання, ідеї, оціночні судження. 13 квітня 2023 року на особистій сторінці відповідача у соціальній мережі Інстаграм та Телеграм-каналі відповідача шляхом публікації допису під назвою « [INFO] », відповідач розповсюдила інформацію щодо ТОВ «[INFO]», яка має негативний характер. Зазначена інформація була розміщена у соціальній мережі «Instagram» та Телеграм-каналі відповідача, тобто була поширена в мережі Інтернет, а отже доведена до невизначеного кола осіб. Дії відповідача призвели до завдання шкоди діловій репутації позивача, що полягає у відмові постійних клієнтів від співпраці з ТОВ «[INFO]», втраті потенційних клієнтів. Поширення цієї недостовірної інформації порушує особисті немайнові права позивача, а саме порушує право юридичної особи на повагу до ділової репутації, поширена інформація, зокрема, формує у клієнтів негативну оцінку про господарську діяльність позивача, як наслідок, відмову постійних клієнтів від співпраці та зменшення потоку нових клієнтів. Вважає, що йому заподіяно моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у мінімально рекомендованому розмірі - 35 000,00 грн. Просив визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ТОВ «[INFO]» на недоторканість ділової репутації, інформацію в частині: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», поширену [PERSON] шляхом розміщення допису в мережі Instagram на сторінці [PERSON] та телеграм каналі [INFO] ; Зобов`язати [PERSON] припинити поширювати недостовірну інформацію, видалити дописи, від 13 квітня 2023 року про недостовірну інформацію з урахуванням похідних матеріалів - фото та листа-відповіді відповідача в мережі Instagram на сторінці [INFO] та телеграм-каналі [INFO]; спростувати протягом семи календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію шляхом публікації в мережі Instagram на сторінці [INFO] та телеграм-каналі [INFO] допису, в якому повідомити про ухвалене у справі рішення та опублікувати його резолютивну частину; Стягнути з [PERSON] ( [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації якої по [ADDRESS] ) на користь ТОВ «[INFO]» (ідентифікаційний код 43688629, місцезнаходження: Україна, 03194, місто Київ, б. Кольцова, будинок 14 Д, офіс 610) моральну шкоду у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.; Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «[INFO]» судовий збір та витрати на правничу допомогу. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути в його користь судові витрати. Свій відзив мотивував наступним. В позовній заяві відсутні посилання на норми законодавства, які би надали право на звернення до суду, так і немає таких норм в законодавстві. Право на спростування, яке вміщено в статті 277 Цивільного кодексу України стосується лише фізичних осіб. Про юридичних осіб в цій статті не йдеться. Представниця позивача в позовній заяві підсилюючи емоційне забарвлення використовує слова і вирази, які не мають ані відношення до справи, ані підтверджуючі докази. Факти, які намагається спростувати позивач, дійсно мали місце і підтверджуються матеріалами справи Святошинського районного суду м. Києва, а саме цивільною справою № 759/8347/23 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "[INFO]" про захист авторського права. В тексті, який цитує позивач, вміщені виключно оціночні судження, а не фактичні обставини. Вимога про видалення допису є цензурою, яка заборонена в Україні, а також не передбачена законом як спосіб захисту. Позов поданий від імені юридичної особи, яка може захищати в суді лише свою ділову репутацію, а тому доведеності в справі підлягають наявність чи відсутність фактів, а також оцінку гудвілу. Моральна шкода, яка завдана юридичній особі, може стосуватись виключно її репутації, яка в позові ніяк не оцінена. Відсутній розрахунок витрат на правничу допомогу. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути в його користь судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії звіту № 84/2023-ЗВ від 19.04.2023 року та додатків до нього вбачається, що на сторінці [INFO]/ висвітлюється допис [PERSON] , опублікований 13.04.2023 року на інстаграм-сторінці із назвою [INFO], наступного змісту: «[INFO] [INFO]. [INFO]: 1. [INFO] 2. [INFO] 3. [INFO]. [INFO] [INFO] [INFO] 2. [INFO]. [INFO]. 3. [INFO]. [INFO] "[INFO]. " [INFO] [INFO] [INFO]. [INFO]. [INFO] [INFO]. [INFO]». Також аналогічний допис 13 квітня 2023 року розміщений на Телеграм-каналі із назвою «[INFO]» [INFO] . З копії листа-повідомлення [PERSON] до позивача від 24.06.2023 року вбачається, що [PERSON] повідомив позивача про те, що він співпрацює з позивачем з січня 2022 року. 24 червня 2023 року при пошуку сайту вашої компанії ним було виявлено інформацію опубліковану на сторінці інстаграм [PERSON] (htlps://wwvv.instagram.com/[INFO]/) щодо недостатньої кваліфікації та експертності спеціалістів позивача, порушення ними законодавства. Враховуючи, що він віддає перевагу працювати з підприємствами, які мають позитивну ділову репутацію, ним було прийняте рішення розірвати Договір 11/01/2022 про надання послуг із комплексного обслуговування підприємницької діяльності з компанією [INFO] від 1 серпня 2023 року. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 16.08.2023 року вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «[INFO]» є діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. З копії договору № 17/26-06-23 про надання правової допомоги від 26.06.2023 року та додатку до нього вбачається, що ТОВ «[INFO]» отримало послуги з правової допомоги при розгляді даної справи. З копії постанови Київського апеляційного суду від 07.11.2023 року по справі № 759/8347/23 вбачається, що судом вирішено рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення компенсації у вигляді разової виплати у розмірі 116 505 грн 00 к. - скасувати. Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - скасувати. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації у вигляді разової виплати - задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «[INFO]» на користь [PERSON] 20 712 грн 00 к. компенсації за порушення авторських прав. В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року - залишити без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «[INFO]» на користь [PERSON] судовий збір за подачу позову і апеляційної скарги у розмірі 524 грн 27 к. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «[INFO]» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 26 720 грн 00 к. У судовому засіданні було досліджено також штатний розпис ТОВ «[INFO]» від 01.06.2023 року, копію диплома магістра [PERSON] , копію диплома бакалавра [PERSON] , копію диплома магістра [PERSON] , копію диплома магістра [PERSON] , копію сертифікату підвищення кваліфікації [PERSON] , протокол огляду веб-сторінки від 20.07.2023 року, протокол огляду форуму від 20.07.2023 року, протокол огляду допису та коментарів від 20.07.2023 року, протокол огляду посилання в інстаграм від 20.07.2023 року, протокол огляду телеграм-каналу від 10.08.2023 року, відповідь на заяву про припинення порушення авторського права, протокол огляду коментарів у телеграм-каналі від 10.08.2023 року, копію Договору 11/01/2022 від 13.01.2022 року про надання послуг із комплексного обслуговування підприємницької діяльності, копію Агентського договору № 31\\03\\2023 від 31.03.2023 року, копію протоколу огляду телеграм-каналу від 18.07.2023 року, диск з записами огляду інстаграм-сторінок та телеграм-каналу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлені наступні обставини. Основним видом діяльності ТОВ «[INFO]» є діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 16.08.2023 року. Відповідно до копії постанови Київського апеляційного суду від 07.11.2023 року по справі № 759/8347/23 [PERSON] було виявлено порушення її прав як автора, що полягало у використанні ТОВ "[INFO]" у своїх відео тексту з відео [PERSON] , який було частково видозмінено. Такі порушення було зафіксовано [PERSON] в соціальних мережах відповідача «Instagram», «Tik-Tok», «Facebook», а також у Telegram-каналах. [PERSON] з метою захисту свого порушеного права в позасудовому порядку звернулась до ТОВ "[INFO]" із заявою від 10.04.2023 року про припинення порушення авторського права. [INFO] у Telegram-канал із назвою « [INFO] » та «Instagram» було викладено допис із описом ситуації, що склалася. А також, протягом 48 годин видалено всі розміщені відео, про які зазначено у позовній заяві зі всіх веб-сторінок. Таким чином, ТОВ "[INFO]" було вчинено дії для усунення порушення та протягом 48 годин видалено зі своїх веб-сторінок відео. В подальшому відповідачем [PERSON] [INFO] в мережі Instagram на сторінці [PERSON] та телеграм каналі [INFO] було поширено описаний вище допис щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «[INFO]», який містив вислови «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Вказані дописи було переглянуто значним колом осіб, якими залишено коментарі до цих дописів, що підтверджується скрін-шотами відповідних веб-сторінок. 24 червня 2023 року [PERSON] повідомив позивача про те, що він співпрацює з позивачем з січня 2022 року, 24 червня 2023 року при пошуку сайту вашої компанії ним було виявлено інформацію опубліковану на сторінці інстаграм [PERSON] (htlps://wwvv.instagram.com/[INFO]/) щодо недостатньої кваліфікації та експертності спеціалістів позивача, порушення ними законодавства. Враховуючи, що він віддає перевагу працювати з підприємствами, які мають позитивну ділову репутацію, ним було прийняте рішення розірвати Договір 11/01/2022 про надання послуг із комплексного обслуговування підприємницької діяльності з компанією [INFO] від 1 серпня 2023 року, що підтверджується копією даного листа-повідомлення. Відповідно до ч.1 ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Судом встановлено, що поширена відповідачем інформація щодо позивача є негативною, в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, принципів моралі, неетичної поведінки позивача. В даній справі обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною, судом визначено характер такої інформації та з`ясовано, що вислови, про спростування яких просить позивач, є фактичними твердженнями, оскільки такі можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Судом встановлено, що позивачем в даній справі достатніми належними та допустимими доказами доведено факт поширення негативної інформації відповідачем щодо позивача, однак відповідачем не доведено достатніми належними та допустимими доказами тієї обставини, що вказана інформація є достовірною. Натомість, недостовірність інформації в частині: «[INFO]», поширеної [PERSON] шляхом розміщення допису в мережі Instagram на сторінці [PERSON] та телеграм каналі [INFO] , доводиться відеооглядом форуму [INFO], на якому зафіксовано факт публічного визнання авторства відповідача. Щодо інформації в частині: «[INFO]», «[INFO]», суд бере до уваги те, що згідно з чинним законодавством дії особи можуть бути кваліфіковані як крадіжка лише в рамках кримінального процесу, доказів щодо наявності якого суду не надано, відтак дана інформація щодо позивача не може бути визнаною судом такою, що відповідає дійсності. Окрім цього, судом встановлено, що поширена відповідачем інформація порушила особисте немайнове право позивача, а саме завдала шкоди його діловій репутації, що підтверджується копією листа-повідомлення [PERSON] від 24 червня 2023 року про розірвання договору про надання послуг із комплексного обслуговування підприємницької діяльності з компанією [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем поширено інформацію щодо позивача, тобто доведено її до відома хоча б одній особі; поширена інформація стосується ТОВ "[INFO]"; поширена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, відповідачем достатніми належними та допустимими доказами не доведено зворотного (презумпція добропорядності); поширення відповідачем недостовірної інформації порушило особисте немайнове право позивача, а саме завдало шкоди його діловій репутації; обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права відповідає вимогам чинного законодавства. За таких обставин позовні вимоги: визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право Товариства з обмеженою відповідальністю «[INFO]» на недоторканість ділової репутації, інформацію в частині: «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», поширену [PERSON] шляхом розміщення допису в мережі Instagram на сторінці [PERSON] та телеграм каналі [INFO] ; зобов`язати [PERSON] припинити поширювати недостовірну інформацію, видалити дописи від 13 квітня 2023 року про недостовірну інформацію з урахуванням похідних матеріалів - фото та листа-відповіді відповідача в мережі Instagram на сторінці [INFO] та телеграм-каналі [INFO]; спростувати протягом семи календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію шляхом публікації в мережі Instagram на сторінці [INFO] та телеграм-каналі [INFO] допису, в якому повідомити про ухвалене у справі рішення та опублікувати його резолютивну частину, - потрібно задовольнити. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію" від 28.03.2007 р. № 01-8/184 згідно з положеннями статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. У разі відсутності у суб`єкта господарювання бухгалтерського обліку гудвілу як нематеріального активу такий суб`єкт господарювання не позбавлений права доводити розмір грошового еквіваленту приниження ділової репутації іншими доказами. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., виходячи з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що принизили його ділову репутацію, було порушено право юридичної особи на повагу до ділової репутації, поширена інформація, зокрема, формує у клієнтів негативну оцінку про господарську діяльність позивача, як наслідок відмову постійних клієнтів від співпраці та зменшення потоку нових клієнтів. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу, який зазнав приниження ділової репутації юридичної особи, протиправними діями відповідача щодо поширення недостовірної інформації, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідача. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди підтверджується скрін-шотами веб-сторінок з розміщеними на них описаними вище дописами відповідача та коментарями до таких, а також копією листа-повідомлення [PERSON] від 24 червня 2023 року. Відповідно до п.6 роз`яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням моральної шкоди" від 29.02.1996 року № 02-5/95 розмір компенсації моральної шкоди залежить від характеру діяння особи, яка її заподіяла, а також від негативних наслідків через порушення немайнових прав позивача. При визначенні обсягу компенсації моральної шкоди слід виходити з того, що він не залежить від заподіяної відповідачем майнової шкоди, яку останній повинен відшкодувати відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України. За усіх обставин розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Станом на день публікації дописів відповідачем мінімальний розмір заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 6700,00 грн. Відтак, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку не може бути меншим 33500,00 гривень (з розрахунку 6700,00 грн. х 5). Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг втрат, понесених позивачем у зв`язку із поширенням відповідачем недостовірної інформації щодо позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю у розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Такий розмір грошового відшкодування є співмірним із заподіяною шкодою. За таких обставин позов потрібно задовольнити повністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача потрібно стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Outcome: approved