Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Представник позивача директор Рубан О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором фінансового лізингу від 18 листопада 2021 року №93 в розмірі 110632 гривні 00копійок; вилучити у [PERSON] та повернути позивачу об`єкт лізингу, а саме транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 5368гривень00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем ТОВ «Май-Авто» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року. Свої вимоги за договором фінансового лізингу позивач виконав в повному обсязі, а саме придбав та передав у фінансовий лізинг відповідачу об`єкт лізингу транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що підтверджується актом\~ приймання передачі від 18 листопада 2021 року. Вказаний об`єкт лізингу належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] , виданим органо ТСЦ 5141 18 листопада 2021 року. Відповідач оплатила перший лізинговий платіж та сплачувала лізингові платежі своєчасно та в повному обсязі, але з лютого 2022 року припинила виконувати свої зобов`язання за договором фінансового лізингу, продовжуючи незаконно експлуатувати об`єкт лізингу на безоплатній основі. У зв`язку з порушенням умов договору фінансового лізингу щодо своєчасної сплати лізингових платежів, а саме прострочення платежів більше ніж на 60 днів, 31 липня 2023 року відповідно до умов договору та норм закону, позивач направив відповідачу повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу (вих. №5 від 31.07.2023 року). З 08 серпня 2023 року Договір фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року розірваний. Враховуючи наведене, об`єкт лізингу транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] має бути повернутим відповідачем позивачу разом із документами та приналежностями отриманими відповідно до Акту приймання-передачі протягом трьох днів з дня розірвання договору, тобто у строк до 11 серпня 2023 року. Однак, на момент подання позовної заяви, договір є розірвання, а заборгованість за договором та об`єкт лізингу відповідачем позивачу не повернуті.Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву в якій\~ зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання\~ не з`явилась,\~ повідомлялась належним чином, за адресою реєстрації місця проживання,однак на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адреса відсутній за вказаною адресою». Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик [PERSON] до суду в судове засідання, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явилась, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до внутрішнього Наказу №2-П від 02 серпня 2021 року директора ТОВ «Май-Авто» «Про затвердження Договору фінансового лізингу для фінансування вживаних об`єктів лізингу», конструкція Договору фінансового лізингу для фінансування вживаних об`єктів лізингу, що укладається з фізичними особами, передбачає: Загальні умови договору фінансового лізингу, які є публічною частиною договору фінансового лізингу;\~ Додаток 1 до Загальних умов договору фінансового лізингу (Акт приймання-передачі об`єкта лізингу); Додаток 2, який є індивідуальною частиною Загальних умов договору фінансового лізингу для фізичних осіб та містить графік платежів (а.с.49). Між позивачем ТОВ «Май-Авто» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року. Відповідно до п. 1.2. Загальних умов договору фінансового лізингу,\~ лізингодавець на підставі замовлення лізингоодержувача зобов`язався придбати та передати лізингоодержувачу\~ у строкове платне володіння та користування вживаний транспортний засіб на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач зобов`язався вчасно та у повному обсязі відповідно до графіку платежів сплачувати на користь лізингодавця лізингові та інші платежі, а також виконувати інші зобов`язання визначені цим договором. Позивач було придбано на праві власності об`єкт лізингу, а саме транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] , виданим органо ТСЦ 5141 18 листопада 2021 року (а.с.71). Свої вимоги за договором фінансового лізингу позивач ТОВ «Май-Авто» виконав в повному обсязі, а саме передав у фінансовий лізинг відповідачу [PERSON] об`єкт лізингу транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що підтверджується Додатком 1 до Загальних умов Договору фінансового лізингу, а саме Актом\~ приймання передачі об`єкту лізингу від 18 листопада 2021 року (а.с.15). Додатком 2 до Загальних умов Договору фінансового лізингу було визначено графік платежів, відповідно до якого: вартість об`єкта лізингу, а саметранспортного засобу марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] гривень; строк договору фінансового лізингу складає 84 місяці, а саме з 18 листопада 2021 року по 25 листопада 2028 року; щомісячний платіж дорівнює 6424 гривні; відповідач [PERSON] 18 листопада 2021 року сплатила на користь позивача ТОВ «Май-Авто» аванс 43470 гривень, одноразову комісію 10350 гривень. Відповідно до п. 11.4.1. Загальних умов договору фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитись від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача та вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів. У зв`язку з порушенням умов договору фінансового лізингу щодо своєчасної сплати лізингових платежів, а саме прострочення платежів більше ніж на 60 днів тобто з лютого 2022 року, 31 липня 2023 року за вих. №5 відповідно до умов договору та норм закону, позивач направив відповідачу повідомлення про відмову від Договору фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року(а.с.20,21). У вказаному повідомлення зазначено про необхідність сплати заборгованість за договором фінансового лізингу, повернути об`єкт лізингу протягом трьох днів з дня розірвання договору та про те, що Договір фінансового лізингу №93\~ від 18 листопада 2021 року вважатиметься розірваним на сьомий робочий день з дня надіслання цього повідомлення на поштову адресу, зазначену в договорі, що розривається. Згідно п. 11.6. Загальних умов договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Пунктом 11.8. Загальних умов договору фінансового лізингу передбачено, що датою розірвання Договору фінансового лізингу є дата вказана у відповідному повідомленні про відмову від договору. Тож, з 08 серпня 2023 року Договір фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року розірваний. Враховуючи наведене, об`єкт лізингу транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] має бути повернутим відповідачем [PERSON] позивачу ТОВ «Май-Авто» разом із документами та приналежностями отриманими відповідно до Акту приймання-передачі протягом трьох днів з дня розірвання договору, тобто у строк до 11 серпня 2023 року. Однак, з Акту про неповернення Лізингоодержувачем об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року, складеного 11 серпня 2023 року, станом на 11 серпня 2023 року об`єкт лізингу транспортний засіб марки «Mitsubishi Grandis», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] лізингодавцю добровільно не повернуто (а.с.38). Згідно довідки ТОВ «Май-Авто» №18/н від 11 вересня 2023 року, станом на 11 вересня 2023 року відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Май-Авто» за договором фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року в розмірі 110632 гривні (а.с.39). Спірні правовідносини, ураховуючи дату укладання сторонами справи Договору фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року, урегульовані нормамиЦК УкраїнитаЗакону України "Про фінансовий лізинг" від 04.02.2021 року №1201, який набрав законної сили 13.06.2021 року. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4частини першоїстатті 5 цього Закону(стаття 1 Закону України "Про фінансовий лізинг"). Статтею 14 Закону України "Про фінансовий лізинг"передбачено, що договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та цього Закону.Крім вимог, зазначених у частині першій цієї статті, договір фінансового лізингу повинен містити: 1) найменування та опис об`єкта фінансового лізингу із зазначенням індивідуальних ознак, що дають змогу його чітко ідентифікувати. У разі якщо на день підписання договору фінансового лізингу виробництво об`єкта фінансового лізингу, що є предметом такого договору, не завершено та/або його індивідуальні ознаки невідомі, такий договір має містити посилання на документ та/або додаткову угоду, в якій визначені індивідуальні ознаки такого об`єкта; 2) строк, на який лізингоодержувачу надається право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу; 3) строк передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу; 4) порядок та графік сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, який містить загальну суму, що підлягає сплаті, розмір, строки та кількість таких платежів (у тому числі авансового платежу), інших платежів, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу; 5) розмір, порядок розрахунку та умови сплати додаткових платежів і комісій (за наявності), пов`язаних з укладенням, виконанням, зміною та розірванням договору фінансового лізингу, достроковим викупом об`єкта фінансового лізингу, а також порядок зміни та/або індексації таких платежів; 6) положення щодо необхідності укладення договорів щодо послуг третіх осіб (за наявності), у тому числі щодо страхування об`єкта фінансового лізингу та/або ризиків, пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, та визначення особи, зобов`язаної здійснити страхування. Лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором. Із метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо, лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу (стаття 16 Закону України "Про фінансовий лізинг"). Як встановлено судом, сторонами справи укладено Договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач отримав як об`єкт фінансового лізингу відповідний транспортний засіб на строк 84 місяці з моменту підписання Акту прийому передачі об`єкта лізингу та обов`язком сплати за визначеним Графіком лізингових платежів. Відповідач [PERSON] після отримання об`єкта фінансового лізингу порушила графік внесення лізингових платежів. Відповідно до частини 4 та 5статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом. Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про фінансовий лізинг"лізингодавець має право у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу. Як встановлено судом позивач 31 липня 2023 року року надіслав відповідачу [PERSON] .\~ Повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу з вимогою сплатити заборгованість за договором фінансового лізингу та повернути об`єкт лізингу у зазначені строки. У визначений позивачем в повідомленні строк та на час розгляду справи відповідач [PERSON] не сплатила заборгованість за договором фінансового лізингу та не повернула позивачу об`єкт фінансового лізингу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту з підстав, визначених пунктом 3 частини 1статті 20 Закону України "Про фінансовий лізинг", яким надано право лізингодавцювідмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови та вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу. Станом на дату звернення з позовом сума несплаченої вартості отриманого відповідачем за умовами договору фінансового лізингу об`єкта лізингу становить 110632 гривні. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи відповідачем не спростований розрахунок несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта лізингу та власних розрахунків з даного приводу нею не надано, а тому розрахунок позивача судом приймається, як достовірний. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача лізингових платежі за Договором фінансового лізингу №93 від 18 листопада 2021 року у розмірі 110632 гривні. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18 роз`яснено, що якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (п. 9.12). Також, в п.26 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Враховуючи, що на час розгляду справи Договір фінансового лізингу № 93 від 18 листопада 2021 року, є розірваним і відповідачем [PERSON] не вчинено будь-яких дій щодо добровільного повернення предмета лізингу позивачу, то такий підлягає примусовому вилученню у відповідача на користь позивача. Також, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 5368гривень 00 копійок (а.с.37). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 5368 гривень\~ 00 копійок стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved