Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. у вересні 2023 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] та [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] 09.10.2022 о 16 год. 30 хв. на 36 км+100 м автодороги Н-12 Суми-Полтава у с.\~Боромля Охтирського району Сумської області по вул. Сумська, 113, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy з державним номерним знаком [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 з державним номерним знаком [NUMBER] , належним на праві приватної власності [PERSON] , під керування [PERSON] , який здійснював поворот ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальних збитків. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 05.01.2023 у справі №\~588/1049/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців. Разом з тим, постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 21.12.2022 у справі №\~588/1050/22, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 06.06.2023, провадженні у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] , закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди діями [PERSON] було завдано значні пошкодження транспортному засобу належному [PERSON] . За розрахунком Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) розмір матеріального збитку транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] склав 50782,82 грн, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП. Вартість відновлювального ремонту складає 147638,84\~грн. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 9558,03 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату в розмірі, який складає різницю вартості транспортного засобу до та після ДТП, що складає 41224,79 грн. Фактично внаслідок протиправних дій [PERSON] автомобіль позивачки перетворився у металобрухт, відновлювальна вартість значно перевищувала вартість самого автомобіля і з моменту ДТП він є непридатним до використання. Враховуючи перерахування позивачці МТСБУ регламентної виплати у розмірі 41224,79 грн невідшкодованою залишається сума завданої матеріальної шкоди у розмірі 9558,03 грн, що складає вартість транспортного засобу у пошкодженому стані. Також діями [PERSON] позивачці було завдано моральної шкоди, яка виразилася у втраті душевного спокою та рівноваги, перенесенні значних душевних страждань у зв`язку із неможливістю користуватися своєю власністю. Позивачка була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім`ї, втратила сон, спокій, апетит. [PERSON] має посвідчення водія та самостійно користувалася автомобілем для задоволення власних потреб та в роботі, оскільки працює начальником комунального підприємства «Сервіс» Боромлянської сільської ради. Завдану їй моральну шкоду позивачка оцінює у 40000,00 грн. Крім того, представник позивачів зазначив, що за наслідками ДТП [PERSON] отримав закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, пережив значний фізичний біль та страждання, увесь час знаходився у стані сильного психічного стресу, що призвело до зміни якості життя його звичайного ритму. Він був вимушений змінити свої життєві плани. Більш того, наслідки ДТП по теперішній час значно позначилися на здоров`ї позивача, оскільки він постійно відчуває гострий головний біль, через що вимушений приймати знеболюючі препарати. Після ДТП [PERSON] , був вимушений пройти лікування у зв`язку з чим мав витрати у розмірі 7622,90 грн. Також [PERSON] поніс витрати у розмірі 5000 грн на отримання професійної правничої допомоги за фактом ДТП, під час розгляду справи №\~588/1049/22 та справи № 588/1050/22 Тростянецьким районним судом Сумської області та Сумським апеляційним судом. Таким чином, матеріальна шкода, завдана [PERSON] , складає суму в розмірі 12622,90 грн. Розмір моральної шкоди завданої [PERSON] , внаслідок ДТП позивач оцінює в розмірі 40000 грн. Посилаючись на зазначені обставини представник позивача просить суд: 1)\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 9558,03 грн та моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 12622,90 грн та моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн; 3) стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 19.09.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. 16.11.2023 на адресу електронної пошти суду надійшли заяви від представника відповідача [PERSON] адвоката Моісеєнка В.В. про відвід судді, про витребування доказів, призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, про роз`єднання позовних вимог, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, про поновлення строку на подання відзиву, а також відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.11.2023 вказані заяви представника відповідача - адвоката Моісеєнка\~В.В. були повернуті без розгляду. Також ухвалою суду від 16.11.2023 було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка\~О.О. 20.11.2023 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Моісеєнка В.В. надійшов відзив на позов, клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов, клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, заява про відвід судді, клопотання про роз`єднання позовних вимог, клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М.В. від 04.12.2023 заява представника відповідача [PERSON] адвоката Моісеєнка В.В. про відвід судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. у даній справі була залишена без задоволення. Ухвалою суду від 05.12.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Моісеєнка В.В. про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позов та поданий відзив залишено без розгляду. Протокольною ухвалою суду від 05.12.2023 також було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Моісеєнка В.В. про роз`єднання позовних вимог, оскільки заявлені у даному позові вимоги пов`язані між собою підставою виникнення, а саме однією ДТП. Також протокольною ухвалою суду від 05.12.2023 було відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача адвоката Моісеєнка В.В. про призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, а також про витребування доказів необхідних для проведення експертизи, оскільки відповідно до положень ст. 105 ЦПК України у даній справі проведення експертизи не є обов`язковим. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів адвокат Сумцов\~Є.С. заявлений позов підтримали повністю обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві. Також позивачка вказала, що належний їй транспортний засіб знаходиться у пошкодженому стані у неї вдома. До вирішення судом спору вона не намагалася його продати. Її дохід не дозволяє купити новий автомобіль. Крім того, представник позивачів зазначив, що його довірителі понесли судові витрати на правничу допомогу в розмірі по 5000 грн кожен, тому просить стягнути з відповідача такі витрати. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що він переконався у безпечності маневру, вважає, що отримані [PERSON] травми пов`язані з тим, що той не був пристебнутий паском безпеки. Також відповідач зазначив, що позивачка [PERSON] має у власності ще один автомобіль. Він виплатив страховій компанії кошти, оскільки у нього не було страховки. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про відшкодування шкоди, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [PERSON] 09.10.2022 о 16 год. 30 хв. на 36 км+100 м автодороги Н-12 Суми-Полтава у с. Боромля Охтирського району Сумської області по вул. Сумській, 113, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy з державним номерним знаком [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч, чим порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 14.2. «б» Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 з державним номерним знаком [NUMBER] під керування [PERSON] , який здійснював поворот ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальних збитків. Наведені обставини підтверджуються постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 05.01.2023 у справі №\~5881049/22 провадження 3/588/4/23, згідно якої [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на шість місяців (а.с. 8-11). Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 21.12.2022 у справі №\~588/1050/22, яка була залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 06.06.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 12-17). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладених у постанові від 05.09.2019 по справі №234/16272/15-ц при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей\~\~позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб ВАЗ-2107 з державним номерним знаком [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 18). [PERSON] має посвідчення водія серії [NUMBER] видане 30.08.2019 на право керування транспортними засобами категорії «А1», «А», «В1», «В», «D1», «D», яке дійсне до 30.08.2049 (а.с.\~23). Згідно записів трудової книжки позивачка [PERSON] займає посаду начальника комунального підприємства «Сервіс» Боромлянської сільської ради (а.с. 24). Як вбачається із медичних документів виданих на ім`я [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження: забійна рвана рана потиличної ділянки; забійна рвана рана лівого плеча; садно лівої кисті; забійна рвана рана вушної раковини; закрита черепно-мозкової травма; струс головного мозку. У період з 13.10.2022 по 26.10.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна рана потиличної ділянки голови, лівої вушної раковини, лівого плеча, ссадна лівої кисті». У період з 15.05.2023 по 24.05.2023 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Ніжинська центральна міська лікарня» з діагнозом «віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку (09.10.2022) з вираженим цефалічним і астеногіпертензивним синдромом». У період з 14.06.2023 по 23.06.2023 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» з діагнозом: «Наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (09.10.2022) струсу головного мозку у вигляді стійкого вираженого цефалічного та помірно вираженого вестибуло-атактичного синдромів, астено-невротичного синдрому» (а.с. 26-32). Згідно товарних та фіскальних чеків на придбання медикаментів [PERSON] було витрачено кошти у сумі 2049,40 грн (а.с. 33-38). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~1187\~ЦК України\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~п.\~1\~ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст.\~28\~Закону,\~шкода,\~заподіяна в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~потерпілого,\~це шкода,\~пов`язана\~зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст.\~30\~Закону,\~транспортний засіб\~вважається фізично\~знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 статті 41 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з розрахунку вартості КТЗ марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 09.07.2023 по справі №87038 наданого Моторним (транспортним) страховим бюро України розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу становить 50782,82 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 147638,84 грн. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 9558,03 грн. Різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП становить 41224,79 грн (а.с. 19-21). Згідно довідки про рух коштів на рахунку від 17.07.2023 Моторне (транспортне) страхове бюро України 12.07.2023 здійснило виплату коштів по справі №87038 на рахунок [PERSON] , у розмірі 41224,79 грн (а.с. 22). Отже Моторним (транспортним) страховим бюро України було частково відшкодовано позивачці вартість пошкодженого транспортного засобу. Невідшкодованою залишилась сума 9558,03 грн, що дорівнює вартості транспортного засобу у пошкодженому стані. Зважаючи на те, що транспортний засіб ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] перебуває у власності та фактичному володінні позивачки [PERSON] ,\~тому суд\~вважає безпідставними\~вимоги позивачки\~про стягнення\~на її\~користь коштів\~на відшкодування\~матеріальної шкоди\~в розмірівартості транспортного засобу у пошкодженому стані. Також суд враховує і те, що позивачкою не оспорюється розмір вартості транспортного засобу у пошкодженому стані, що був визначений Моторним (транспортним) страховим бюро України. Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження неможливості реалізувати транспортний засіб у пошкодженому стані і таким чином отримати невідшкодовану частину завданої матеріальної шкоди. Відтак вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем [PERSON] вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка складається із витрат на лікування у розмірі 7622,90 грн, суд зазначає таке. Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6\~статті 81 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність\~і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним\~у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стороною позивача в ході судового розгляду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичних витрат [PERSON] на лікування у заявленому розмірі 7622,90 грн. Відтак суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати на лікування у розмірі 2049,40 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі вартості витрат на отримання професійної правничої допомоги під час розгляду справ про адміністративні правопорушення суд зазначає таке. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Разом з тим, процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правову допомогу. Отже, плата за юридичні послуги належить до судових витрат пов`язаних із розглядом справи. За своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 по справі №\~925/1196/18 процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставним ототожнення витрат на правничу допомогу та матеріальної шкоди. Відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі вартості витрат на отримання професійної правничої допомоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивачів у частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Відповідно ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того\~у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності. Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди. Аналізуючи суть самого порушення прав [PERSON] пов`язаних з пошкодженням належного їй майна у зв`язку з чим вона не мала можливості використовувати це майно за призначенням, суд вважає, що сам факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачці моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Аналізуючи суть порушення прав [PERSON] пов`язаних із отриманням тілесних ушкоджень, внаслідок чого він змушений був неодноразово проходити курс лікування, отримані травми позначилися на його здоров`ї, суд вважає, що факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачеві моральних страждань, що призвело до зміни якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачка [PERSON] має у власності інший автомобіль, оскільки такі обставини не підтверджені жодними доказами. Також суд відхиляє доводи відповідача, як не підтверджені жодними доказами, про те, що отримані [PERSON] травми пов`язані з тим, що той не був пристебнутий паском безпеки. Враховуючи тривалість порушення прав позивачів та їх негативні наслідки, обставини, за яких позивачі зазнали моральних страждань кожен окремо, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачки [PERSON] 10\~000 грн, а на користь позивача [PERSON] 20\~000 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди буде достатнім для компенсації немайнових втрат позивачів, які в інший, не грошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом кожним позивачем було сплачено судовий збір у розмірі по 1073,60 грн (а.с. 44, 45). Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задоволені на 20,18%, тому витрати позивачки на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 216,65\~грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] судом задоволені на 41,90%, тому витрати позивача на оплату судового збору мають бути також стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 449,84 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених кожним з позивачів судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 5000 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордери на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим\~Є.С. від 18.09.2023; договори про надання правової допомоги від 18.07.2023; додатки до договорів № 1 від 18.07.2023; акти приймання-передачі наданих послуг № 1 та № 2 від 15.11.2023; квитанції від 15.11.2023 про сплату кожним з позивачів коштів у розмірі по 5000 грн за надану професійну правничу допомогу (а.с. 42, 43, 123-132). Указані докази підтверджують факт понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі по 5000 грн кожним. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною відповідача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивача та не доведено неспівмірність таких витрат. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню частково, тому з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені ними витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема на користь [PERSON] в розмірі 1009 грн, та на користь [PERSON] у розмірі 2095 грн.

Outcome: partial