Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач ТОВ « Коллект Центр» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 11.06.2018 року між ПАТ « УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 260,00 грн на строк до 11.06.2022 року, а позичальниця зобов`язалася повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 67% річних. Пунктом 3.9 вказаного договору було визначено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 74 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, визначеному умовами договору. Відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, в результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 05.04.2023 року склала 73 269,93 грн. Право грошової вимоги до відповідачки на даний час наділено ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму боргу. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2 684,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2023 року справу прийнято в провадження судді Клімової С.В. та призначено до розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2023 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, судом встановлено, що 11.06.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 260, 00 грн. на строк до 11.06.2022 (а.с.9-11). Згідно банківської виписки по особовому рахунку про рух коштів картки, відповідача було відкрито картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 260,00 грн. Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.14-16). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також встановлено, що 14.12.2020 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» було укладено Договір факторингу № 192 (а. с. 38-42 ), відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК « Інвестохіллс Веста»» право вимоги до боржників, в тому числі за договором, позичальником у якому є [PERSON] .. Відповідно до реєстру боржників від 14.12.2020 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 35 514,07 грн (а.с.44-48). 15.12.2020 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №04/15/12/2020/1 (а.с. 50-54), відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача [PERSON] .. Відповідно до реєстру боржників від 15.12.2020 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 35 514,07 грн. (а.с.55-59). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року (а.с.20) за період з 15.12.2020 по 10.01.2023 відповідачу [PERSON] нараховано відсотки за користування грошовими коштами з дати відступлення права вимоги в сумі 44 996,75 грн. (а.с.20). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором № 94513584000, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.62-72). Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект Центр» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 69 453,94 грн (а.с. 73-76). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] .. Таким чином, оскільки за Договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Коллект Центр» набуло майнові права вимоги до боржника [PERSON] за договором №94513584000 від 11.06.2018 на суму 69 453,94 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 94513584000 від 11.06.2018 в межах набутих за договором майнових прав в розмірі 69 453,94 грн, тим самим задовольнивши позов в даній частині. Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору з моменту відступлення права вимоги 10.01.2023 по 05.04.2023 в сумі 3 915,99 грн., суд виходить з наступного. За умовами укладеного між сторонами Договору № 94513584000 від 11.06.2018 року, АТ «УкрСиббанк» надало відповідачу кредит в розмірі 30 260,00 грн., на строк до 11.06.2022 включно. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Отже, відсотки за користування кредитними коштами, нараховані ТОВ «Коллект Центр» за період з 10.01.2023 (дата відступлення права вимоги) по 05.04.2023 року в сумі 3 815,99 грн., не підлягають стягненню, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в даній частині. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з наступного. При звернені до суду ТОВ «Коллект Центр» було сплачено 2684 грн. судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з [PERSON] судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 2 556,19 грн. Тобто, 73 269,93 грн : 69 453,94 грн = 1,05 (заявлена позивачем сума заборгованості : задоволену судом суму заборгованості = коефіцієнт розрахунку судового збору), 2684,00 грн (судовий збір) : 1,05 = 2 556,19 грн (сума судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду поділена на коефіцієнт розрахунку в межах задоволеної судом суми заборгованості = судовий збір пропорційно до задоволеної судом суми заборгованості). Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 9 000 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 02.01.2023 був укладений Договір про надання правової допомоги №02-01/2023. До позову додано копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс»; копію заявки на надання юридичної допомоги №3 від 05.03.2023 про погодження наданих правових (юридичних) послуг на суму 9000 грн.; копію витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги на суму 9000 грн. Також до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення № 0366650000 від 27.03.2023, згідно якого від імені ТОВ «Коллект Центр» на рахунок отримувача АО «Лігал Ассістанс» була проведена оплата, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Outcome: partial