Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) Ляр Дмитро Юрійович звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , та просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08.06.2018 в розмірі 71071,43 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 08.06.2018 року та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач стверджує, що підписана заява між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Також, відповідачу було відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом, який у процесі користування відповідачем кредитним картковим рахунком, через отриману кредитну картку, збільшився до 61000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 23.08.2023 року заборгованість 71071,43 грн., яка складається із: 54929,00 грн. - заборгованості за кредитом; 16142,43 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка на час подання цього позову є непогашеною. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 71071,43 грн. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 листопада 2023 року о 09 год. 30 хв, про що повідомлено сторони у встановленому законом порядку. 25 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] до суду подала: 1) відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.06.2018 р. у розмірі 71071,43 грн., станом на 23.08.2023 р.; 2) заяву, в якій просила судове засідання 01.11.2023 р. о 09 год. 30 хв. провести без її участі. У відзиві зазначено, що Позивачем було відкрито на її ім`я кредитний картковий рахунок на споживчі цілі та видано кредитну картку для користування таким рахунком. З цього кредитного карткового рахунку 07.08.2022 р. у період часу з 22 год. 37 хв. до 22 год. 38 хв. без її згоди та безперешкодно зі сторони служби безпеки банку, невідомою особою було здійснено переказ коштів трьома сумами: 19 095, 00 грн., 19 095,00 грн. та 18 090,00 грн., а також враховуючи суми комісії банку (568,35 грн., 572,85 грн., 542,70 грн.) разом списано 57 963,90 грн., що підтверджується випискою по рахунку, яка додана до матеріалів позовної заяви. Також, в цей час невідома особа зателефонувала на її фінансовий номер телефону з номера [NUMBER] , представилася працівником Приватбанку та повідомила, що її кредитний картковий рахунок заблоковано через виявлені банком шахрайські дії. При цьому, жодних смс-повідомлень про проведені транзакції за картковим кредитним рахунком на фінансовий номер, доданого до мобільного додатку «Приват24», а саме тел. [NUMBER] , вона в цей час не отримала. У період з 07.08.2022 р. до 12.08.2022 р. вона кредитним картковим рахунком не користувалася, оскільки була переконана, що кредитна картка заблокована. З метою розблокування карткового рахунку, 12.08.2022 р. звернулася у Городенківське відділенні Приватбанку, де і дізналася, що кредитний картковий рахунок банком не блокувався, також, що з нього, без її відома, списані кредитні кошті у вищевказаній сумі. Зазначає, що лише в цей день, за її зверненням банк заблокував її картковий рахунок, про що надіслав повідомлення наелектронну адресу відповідачки. Також, за цим фактом відповідачем подана до відділення поліції м. Городенка заява від 12.08.2022 р. про вчинення кримінального правопорушення. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 20.10.2023 р., відділенням поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 13.08.2022 р. в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 12022096150000083 з правовою кваліфікацією за частиною 3 ст.190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11.08.2023) за заявою від 12.08.2022 р. про вчинення кримінального правопорушення шляхом незаконного заволодіння невідомою особою із використанням електронно-обчислювальної техніки грошових коштів в сумі 57 957,90 грн., які були зняті з кредитної картки № [NUMBER] після того, як вона зайшла за посиланням [NUMBER] . При цьому, під час вчинення шахрайських дій, невідома особа використовувала номер мобільного телефону [NUMBER] . Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженнітриває і на даний час. Також, відповідач зверталася до позивача через Городенківське відділення із заявою від 26.01.2023 р., що зареєстрована банком за вх. № 34-ВБ з проханням вжиття заходів для повернення коштів, які були списані 07.08.2022 р. з її карткового рахунку та проведення за цим фактом службового розслідування. Однак, листом від 28.01.2023 р. № 20.1.0.0.0/7- 230126/16850 банк повідомив про неможливість повернення списаних коштів з підстав створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24, вхід в яку був здійснений під її авторизацією з використанням фінансового телефону та іншої особистої інформації. Вважає, що доданими до позову доказами, позивачем не доведено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла, незаконному використанню персональних даних та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та особисто за своїм волевиявленням їх здійснила, а тому не повинна нести відповідальність за такі операції. Позивач, маючи інформацію про вчинення шахрайський дій, спрямованих на списання коштів з кредитного карткового рахунку, відкритого на її ім`я, у заявленому позові взагалі нічого про це не зазначає. Крім того вказує, на те, що матеріали позову не містять Умов і Правил надання банківських послуг, підписаних нею особисто, а тому, вважає, що їх не можна розцінювати як частину Договору банківського обслуговування. Призначене судове засідання 01.11.2023 р. о 09 год. 30 хв. було відкладено на 09:45 год. 28.11.2023, оскільки після надходження до суду відзиву на позовну заяву, яка надіслана позивачу відповідачем, та з яким останній міг ознайомитися в електронному вигляді через систему "Електронний суд", до суду не надходило клопотань позивача щодо розгляду справи. 07.11.2023 до суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Маслій Назара Васильовича, через систему "Електронний суд" надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи), в якій просив: внести його дані РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи №342/1211/23; перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді. Учасники справи в судове засідання 28.11.2023 не з`явилися. 27 листопада 2023 року на електронну пошту суду з електронної пошти: [PERSON] [INFO] надійшла заява, в якій зазначено, що "У провадженні Городенківського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа № 342/1211/23 за позовною заявою АТ КБ "Приватбанк" до мене про стягнення заборгованості. Згідно судової повістки, судове засідання у даній справі призначено на 28.11.2023 р. о 09 год. 45 хв. У зв`язку із неможливістю прибути до суду у призначений судом час, прошу судове засідання провести без моєї участі". Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року заяву, підписантом якої зазначено Андрусяк Г.М., яка надійшла 27.11.2023 на електронну пошту суду з електронної пошти: [PERSON] [INFO] повернуто без розгляду. Розгляд справи відкладено на 11.12.23. Представник позивача у судове засідання 11.12.2023 не з`явився, хоча про розгляд справи був належним чином повідомлений. Разом із позовною заявою, представник АТ КБ «Приватбанк» Ляр Дмитро Юрійович подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 11.12.2023 не з`явилася. 07.12.2023 до суду подала заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі. Заперечення проти позову, викладені у відзиві, підтримує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» про отримані картки є держателем платіжних карток АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (гривні) термін дії 10/21 та № [NUMBER] (гривні) термін дії 12/25. З цього кредитного карткового рахунку 07.08.2022 р. у період часу з 22 год. 37 хв. до 22 год. 38 хв. було здійснено переказ коштів трьома сумами: 19 095, 00 грн., 19 095,00 грн. та 18 090,00 грн., а також враховуючи суми комісії банку (568,35 грн., 572,85 грн., 542,70 грн.) разом списано 57 963,90 грн., що підтверджується випискою по рахунку, яка додана до матеріалів позовної заяви. Вказані обставини позивачем АТ «КБ «ПриватБанк» не спростовувались, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. За фактом заволодіння невідомою особою грошовими коштами відповідач 12.08.2022 р. звернулася у Городенківське відділенні АТ КБ «Приватбанк». За її зверненням банк заблокував картковий рахунок, про що надіслав повідомлення на її електронну адресу. Також, відповідач зверталася до позивача через Городенківське відділення із заявою від 26.01.2023 р., що зареєстрована банком за вх. № 34-ВБ з проханням вжиття заходів для повернення коштів, які були списані 07.08.2022 р. з її карткового рахунку та проведення за цим фактом службового розслідування. Листом від 28.01.2023 р. № 20.1.0.0.0/7-230126/16850 банк повідомив відповідача про неможливість повернення списаних коштів з підстав створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24, вхід в яку був здійснений під її авторизацією з використанням фінансового телефону та іншої особистої інформації. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів. 13.08.2022 р. в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 12022096150000083 з правовою кваліфікацією за частиною 3 ст.190 Кримінального кодексу України (в редакції, чинній до 11.08.2023) за заявою відповідача від 12.08.2022 р. про вчинення кримінального правопорушення шляхом незаконного заволодіння невідомою особою із використанням електронно-обчислювальної техніки грошових коштів в сумі 57 957,90 грн., які були зняті з її кредитної картки № [NUMBER] після того, як вона зайшла за посиланням [NUMBER] . При цьому, під час вчинення шахрайських дій, невідома особа використовувала номер мобільного телефону [NUMBER] . Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище. Таким чином, провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування заперечень відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що відповідач як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач повідомила про цей факт банк та звернулися до правоохоронних органів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, то судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, у відповідності до вимог п.2 ст. 141 ЦПК України, слід покласти на позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі 614, 1073 ЦК України,

Outcome: dismissed