Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» через систему «Електронний суд» звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.06.2017 року по 30.10.2020 року в сумі 19 101,15 грн., інфляційні збитки в сумі 8\~648,85 грн та 3% річних в сумі 2 714,46 грн. за період з 01.06.2017 року по 30.10.2020 року, судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання в квартирі [ADDRESS] . Позивач стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг в період з 01.06.2017 року по 30.10.2020 року, відповідачі не здійснюють їх оплату в повному обсязі, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31 березня 2023 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивачу. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі. Надав уточнення позовних вимог, в якому просить позовні вимоги до [PERSON] залишити без розгляду та стягнути заборгованість тільки з [PERSON] . Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] померла [INFO] , не користувалась послугами з теплопостачання в спірний період. Разом із тим [PERSON] повідомив, що він з 16 травня 2019 року не зареєстрований за адресою нарахування заборгованості та не користувався послугами позивача. Також просить застосувати у спорі строк позовної давності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлено, що відповідно до інформації Вих. №01-16/364 від 10.03.2023 року, наданої Дружківською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області, відповідач [PERSON] з 16.05. 2019 р. зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №214 від 14.03.2023 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги теплопостачання, за період з 01.06.2017 року по 30.10.2020 року за особовим рахунком № [NUMBER] відкритим за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість, яка складається із заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 19\~101,15 грн. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивачем були нараховані відповідачу наступні суми: інфляційні збитки в сумі 8 648,85 грн., 3% річних в розмірі 2 714,46 грн. за період з 01.06.2017 року по 30.10.2020 року. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою 23 лютого 2023 року. Таким чином, поза межами строку позовної давності знаходиться заборгованість за період з 01 червня 2017 року по 23 лютого 2020 року, тому вимоги про стягнення заборгованості за цей період не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем поза межами трирічного строку позовної давності і причини, які б можна було визнати поважними для поновлення пропущеного строку, позивачем не наведені. Оскільки судом у спорі застосовано позовну давність за заявою відповідача, початок періоду суми заборгованості починається з 24 лютого 2020 року. Позивачем належним чином не доведено, що відповідач [PERSON] був споживачем послуг з теплопостачання в період з 24 лютого 2020 року по 30 жовтня 2020 року, на якого може бути покладено обов`язок сплати заборгованості за надані послуги за вказаний вище період, оскільки відсутні відомості, що [PERSON] був власником чи користувачем вищевказаної квартири в спірний період, а відповідно відповідач не може вважатися індивідуальними споживачами в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог до [PERSON] належить відмовити в повному обсязі. Провадження щодо [PERSON] підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed