Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

03.11.2023 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Сопотуха В.В. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якій просить ухвалити рішення, згідно якого визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою «А-2») загальною площею 129,6 кв. м., з неї житлова площа - 56,5 кв. м., допоміжною (підсобною) - 73,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: підвал - літера «а», веранда - літера «а-2», житловий будинок незавершений будівництвом готовністю 44% (позначений у технічному паспорті літерою «В-2»), площа основи (забудови) 98,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - літера «Б», убиральня - літера «В», вимощення - літера «І», ворота - № 1, огорожа - № 2, хвіртка - № 3, огорожа - № 4, хвіртка - № 5, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 07.11.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшли, зокрема, спірні будинки. 23.05.2023 року позивачка [PERSON] звернулась До Сколівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] , а саме її доньки [PERSON] та [PERSON] , [INFO] подали державному нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Листом від 04.07.2023 року № 333/01-16 державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий. На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивачка вважає, що наявні достатні підстави для задоволення її позовних вимог. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але попередньо її представник - адвокат Сопотух В.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви про визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, явку представника в судове засідання не забезпечила. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, - немає. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, врахувавши заяви сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.12.2022 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Сколівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), згідно актового запису №269. Факт родинних відносин між позивачкою та її матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 23.05.2023 за №72558443. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою «А-2»), загальною площею 129,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами і житловий будинок, незавершений будівництвом, готовністю 44% (позначений у технічному паспорті літерою «В-2»), площа основи (забудови) - 98,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №325, виданої 02.11.2023 року старостою села [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , до дня смерті останньої - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . До кола спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] увійшли її діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 23.05.2023 року [PERSON] звернулась до Сколівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . Того ж дня державним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . Також 23.05.2023 року до Сколівської державної нотаріальної контори надійшли заяви від [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] . 04 липня 2023 року державний нотаріус Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на такий, які б підтверджували належність даного будинку спадкодавцю [PERSON] , що підтверджується листом № 333/01-16 від 04.07.2023 З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 13.06.2023 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та довідки №1223 від 26.06.2023 року вбачається, що загальна площа житлового будинку (позначений у технічному паспорті літерою «А-2») 1957 року побудови становить 129,6 кв. м., з неї житлова площа - 56,5 кв. м., допоміжна (підсобна) - 73,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: підвал - літера «а», веранда - літера «а-2». Площа основи (забудови) житлового будинку, незавершеного будівництвом, готовністю 44% (позначений у технічному паспорті літерою «В-2») з господарськими будівлями та спорудами: сарай - літера «Б», убиральня - літера «В», вимощення - літера «І», ворота №1, огорожа №2, хвіртка № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, становить 98,3 кв.м. Ринкова вартість вказаного майна становить 637 885,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Згідно виписки з погосподарської книги № 2 за 2021-2025 роки с. Підгородці номер об`єкта погосподарського обліку 01-011-81, будинок 1938 року побудови загальною площею 80 кв. м., житловою площею - 48,4 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] . Крім цього, останній на праві користування належали такі земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,01 га, рілля - 0,40 га, багаторічні насадження - 0,37 га. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна набула за життя право власності на майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В силу п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Враховуючи ті обставини, що позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачка позбавлена змоги реалізувати свої спадкові права після смерті матері в позасудовому порядку.

Outcome: approved