Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» в особі представника Руденко К.В.звернувся до Криворізькогорайонного суду Дніпропетровської області з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 14.02.2021р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «Monetka») і [PERSON] укладено договір № 210214-34719-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті і мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію, підтвердив номер мобільного телефону, здійснив акцептування кредитного договору шляхом підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор 404754 направлявся відповідачу 14.02.2021р. о 10:33:12 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 14.02.2021р. о 10:33:12. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці первісного кредитора з ТОВ «ДевелопментІнновейшенс», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон». Кредитний договір був підписаний 14.02.2021р. о 10:33:27, шляхом введення одноразового ідентифікатора 404754 в особистому кабінеті. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 14.02.2021р. на платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк». 17.06.2021р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210214-34719-1 від 14.02.2021р. перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим станом на 22.06.2023р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 188,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 14.02.2021р. по 16.03.2021р. (включно); 16800,00 грн. - заборгованість на нарахованим процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 17.03.2021р. по 14.07.2021р. (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування процентів за договором № 210214-34719-1 від 14.02.2021р. зупинено 14.07.2021р. відповідно до п. 4.6 Правил. Сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором відповідно до Акту приймання передачі №1 від 17.06.2021р. до договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 становить 19 408,00 грн., проте позивачем як фінансовою установою яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було змінено подальше нарахування платежів за Кредитним договором та станом на 22.08.2023 року становить 23 188,00 грн., які позивач просить стягнути, а також судові витрати у справі на сплату судового збору та витрати на правову допомогу.. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року матеріали вказаної позовної заяви передано до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с. 26) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2023 року, вказана справа надійшла до провадження суді [PERSON] (а.с. 31) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року, відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклик з повідомленням сторін. (а.с. 34) В ухвалі про відкриття провадження від 11 жовтня 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулось з поштового відділення 01 грудня 2023 року з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зіст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, що 14.02.2021р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «Monetka») і [PERSON] укладено договір № 210214-34719-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. (а.с. 7). Відповідно до п. 3.3 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 3.6 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р при надходженні коштів для виконання зобов`язань в першу чергу здійснюється плата процентів, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання, в другу - сплата процентів за користування кредитом, а в третю - здійснюється повернення суми кредиту. Договір №210214-34719-1 від 14.02.2021р, укладений з [PERSON] в електронній формі (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі правові висновку викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020р. у справі №732/670/19 та від 23.03.2020р. у справі №404/502/18. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Згідно довідки вих.№65367 від 10.07.2023р. ТОВ «ДевелопментІнновейшинс» повідомив, що смс-повідомлення від альфа-імені « [INFO] » введення одноразового ідентифікатора 404754 було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 14.02.2021 р. о 10:33:12 год. (а.с. 6 зворот). Отже, суд вважає доведеним факт укладення договору між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»» та [PERSON] в електронній формі. ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок [PERSON] кошти в розмірі 4000 гривень, що підтверджується квитанцією ТАС Рау від 14.02.2021 №37516595 (а.с. 4 зворот). Відповідачем не спростовані доводи позивача щодо перерахування кредитних коштів в сумі 4 000 грн. на його картковий рахунок відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», вказаний при укладенні кредитного договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. За таких обставин, враховуючи, що всі вихідні дані для отримання кредиту зазначались відповідачем [PERSON] суд вважає доведеним отримання ним кредиту в розмірі 4 000 грн. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-1 від 17.06.2021р., ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»» відступило право вимоги за договором №210214-34719-1 від 14.02.2021р. ТОВ «ФК «Ріальто». Згідно з витягом з Акту приймання передачі прав №1 від 17.06.2021р. до договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-1 за договором №210214-34719-1 від 14.02.2021р., укладеним [PERSON] , позивачеві відступлено право вимога у розмірі загальної заборгованості в сумі 19 408,00 грн. (а.с. 14). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 22.06.2023р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 188,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 14.02.2021р. по 16.03.2021р. (включно); 16800,00 грн. - заборгованість на нарахованим процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 17.03.2021р. по 14.07.2021р. (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з цим, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. В даному випадку строк кредитування сторонами визначений у 30 днів, тобто проценти відповідно до умов до п.п. 1.2, 1.3 кредитного договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом. Після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Зазначений висновок викладений у п. 6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі № 912/1120/16. Отже, починаючи з 17.03.2021р. відповідачеві можуть бути нараховані лише проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 3,5 % від залишку суми кредиту. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 22.06.2023р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 188,00 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 16800,00 грн. - заборгованість на нарахованим процентами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. (а.с. 5). Отже, не погашеною заборгованістю по нарахованими відповідно до п. 1.2 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. процентам є 2 388,00 грн. та цей розмір не може бути збільшений не зважаючи на неповне та несвоєчасне виконання своїх зобов`язань відповідачем оскільки право нараховувати передбачені договором проценти припинено з закінченням строку кредитування за вказаним договором. Відповідно до п. 3.3 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору, позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Відповідно до абзацу 2 пункту 3.3 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р., сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. Згідно з розрахунком розмір процентів, нарахованих відповідно до п. 3.3 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України становить 16 800 грн. Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Суд вважає, що встановлений у п. 3.3 договору №210214-34719-1 від 14.02.2021р. розмір процентів, які склали 16800,00 грн., що нараховані за ч. 2 ст. 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому зменшує заборгованість за процентами з 16800,00 грн. до співмірного розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 4000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №210214-34719-1 від 14.02.2021р., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 2 388,00 грн. та відсотки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 4 000,00 грн., а всього стягнути 10 388,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задоволені частково, однак з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у мінімально встановленому законом розмірі 2 684,00 грн. Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з [PERSON] 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Інтереси позивача в даній справі представляв адвокат Руденко К.В. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав Договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022р., Акт приймання-передачі наданих послуг № 64/1 від 30.03.2023 р. та платіжне доручення про сплату витрат на правничу допомогу (а.с. 16, 19, 20). З акту приймання-передачі наданих послуг № 64/1 від 30.03.2023р. вбачається, що адвокат Руденко К.В. займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, зокрема з [PERSON] , вартості наданих послуг щодо останнього складає 9000,00 грн. Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що суду надано докази понесених витрат на правничу допомогу, витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial