Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі з частки житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивач спадщину після смерті баби прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Окрім позивача заяву про прийняття спадщини подав також [PERSON] . Спадкоємці уклали договір про поділ спадщини, посвідчений 08.02.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. за реєстровим № 333. Договір є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] та земельні ділянки - [PERSON] та на земельну ділянку - [PERSON] . 08.02.2022 позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та зареєструвала своє право власності. Проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки житлового будинку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1995 частка житлового будинку по [ADDRESS] належала померлій [INFO] [PERSON] , яка являлась дочкою [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1995 частка житлового будинку по [ADDRESS] належала померлому [INFO] [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] (баба позивача) свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] , прийняла, але не оформила у встановленому законом порядку. Отже, зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2022 виданої приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частки житлового будинку не має можливості, оскільки позивачем надано свідоцтво про право власності на житло від 16.10.1995 та довідку Золотоніського відділку Черкаського ООБТІ від 11.06.2021 № 641о, згідно якої в архіві Золотоніського відділку Черкаського ООБТІ знаходиться ще одна інвентаризаційна справа за такою адресою, тобто за вказаною адресою вже зареєстрований житловий будинок. Окрім того, у свідоцтві про право власності на житло від 16.10.1995, померлий [INFO] [PERSON] зазначений по батькові « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про його смерть зазначений по батькові як « [PERSON] », що перешкоджає позивачу вирішити питання щодо належного оформлення спадщини. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.10.2023 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Брус С. М. у підготовче судове засідання не з`явилися, але в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та позивача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Не заперечував проти задоволення позову, оскільки спадкове майно поділено спадковим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2020 [PERSON] померла [INFO] в с.Піщане Золотоніського району Черкаської області. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за № 55-2021 від 19.03.2021 заведена у приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Яни Іванівни. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 25.03.2021 звернулися до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. онука спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , місце смерті - с. Піщане Золотоніський р-н Черкаська обл. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1995 житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , на праві спільної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Домоволодіння [ADDRESS] станом на 01.01.2013 зареєстровано у Золотоніському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою №641о від 11.06.2021 виданої КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Золотоніським відділком. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2014 [PERSON] помер [INFO] в м. Золотоноша Золотоніського району Черкаської області. Рішенням Золотоніського\~міськрайонного суду\~Черкаської області\~від 26.12.2014\~у справі\~№ 695/4871/14-ц (провадження № 2-о/695/169/14) заяву [PERSON] до Піщанської сільської ради Золотоніського району про встановлення факту спільного проживання та належності правовстановлюючого документа задоволено повністю. Встановлено факт, що померлий [INFO] [PERSON] та [PERSON] , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1986 року і по день смерті [PERSON] . Встановлено факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 466528, виданий на підставі розпорядження Золотоніської райдержадміністрації від 11.03.2005 року № 76 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20.04.2005 року № 010578400881 на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] . Померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Проживала разом із: донькою [PERSON] , [INFO] ; мамою [PERSON] , [INFO] ; вітчимом [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви про прийняття спадщини від 25.03.2021 № 172 [PERSON] відмовилася від спадщини за заповітом. 08 лютого 2022 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини після смерті [INFO] баби та матері [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І., за реєстровим № 333. До складу спадкового майна, що підлягає поділу за цим договором, входять, крім іншого, частки житлового будинку [ADDRESS] . Цей договір є підставою для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, в т.ч. на частки житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] . З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2022, виданою приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки частка житлового будинку по [ADDRESS] належала померлій [INFO] дочці спадкодавця [PERSON] , частка житлового будинку належала померлому [INFO] [PERSON] , після смерті яких [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. У свідоцтві про право власності на нерухоме майно померлий [PERSON] зазначений по-батькові « [PERSON] ». Крім того, спадкоємцем надано свідоцтво про право власності на житло від 16.10.1995 та довідку Золотоніського відділку Черкаського ООБТІ від 11.06.2021 № 641о, згідно якої в архіві Золотоніського відділку Черкаського ООБТІ знаходиться ще одна інвентаризаційна справа за такою адресою, тобто за вказаною адресою вже зареєстрований житловий будинок. При видачі свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1995 на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] , спеціалістами було невірно вказано по-батькові [PERSON] , а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для позивача юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Встановлення ж факту належності свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1995 року [PERSON] необхідне позивачу для оформлення та подальшого розпорядження спадковим майном. Враховуючи зазначене вище та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа. Факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , виданого 16.10.1995, на ім?я [PERSON] , стверджується належними доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи. Встановлення даного факту необхідно позивачу для оформлення документів щодо спадкування за заповітом. Жодних сумнівів у достовірності наведених вище обставин у суду немає. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача обґрунтовані, факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа знайшов своє документальне підтвердження, а тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після померлої [INFO] [PERSON] , суд керується наступним. Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1\~ст. 46 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Однак, суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ст. ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В пункті 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Таким чином, суд приходить до переконання, що частки житлового будинку [ADDRESS] входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачем [PERSON] позовні вимоги не заперечуються (визнаються) в повному обсязі, оскільки спадкове майно поділено на підставі спадкового договору. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] її баби [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний термін звернулась із заявою про прийняття спадщини та має право на спадкування частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , однак в позасудовому порядку позбавлена можливості її оформити, про що свідчить відмова нотаріуса, тому позовні вимоги про визнання права власності підлягають задоволенню.

Outcome: approved