Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

\~Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~зокрема просить\~встановити факт,\~що він виконував обов`язки військової служби у зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції в складі військової частини № [NUMBER] ліквідовуючи наслідки аварії у період з 04 по 10 серпня 1986 року у м. Чорнобиль Київської області. В обґрунтування вимог своєї заяви [PERSON] зазначає те, що з 18 травня 1986 року по 14 травня 1988 року він проходив строкову військову службу у складі військової частини № [NUMBER] та вже 04 серпня 1986 року був відряджений до військової частини № [NUMBER] , яка на той час базувалась у м. Чорнобиль Київської області для у часті у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У складі вищевказаної частини заявник виконував покладені командиром завдання, а саме вивозив речі безпосередньо з самої Чорнобильської АЕС. Ці роботи продовжувались до 10 серпня 1986 року, після чого заявник прибув до місця постійної дислокації військової частини № [NUMBER] . Згідно картки обліку доз радіоактивного опромінення заявник [PERSON] отримав дозу опромінення, що складає 17.2 рентген. Наразі у зв`язку з захворюванням, яке набуто через виконання обов`язків служби з ліквідації аварії заявник фактично став інвалідом ІІ групи. Однак, під час звернення до Комісії Одеської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з приводу отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вищевказаною комісією ставиться під сумнів факт виконання заявником обов`язків військової служби у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у вказаний заявником період. Зазначене стало приводом звернення до суду. Ухвалою від 30.10.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 16.11.2023 року о 09:00 годині (а.с.39), про що повідомлено сторін по справі (а.с.40). Заінтересованим особам надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у них доказами. В судове засідання 16.11.2023 року: \~ \~ \~ \~- заявник, будучи належним чином повідомленим, не прибув, причини нявки не повідомив. Скориставшись підсистемою «Електронний суд» представник заявника адвокат Тодоріка К.В. надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи для подальшого ознайомлення з матеріалами справи №497/2517/23 з правом робити фотокопії (а.с.44). \~ \~ \~ \~- заінтересовані особи - не прибули, про час та місце проведення судового розгляду сповіщені належним чином, про що в справі є відповідне поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа суду з проставленням підпису (а.с.42-43) та докази повідомлення на офіційні електронні адреси установ (а.с.41). Протокольною ухвалою суду від 16.11.2023 року заяву представника заявника [PERSON] було задоволено та відкладено судовий розгляд на 29.11.2023 року об 11:00 годині (а.с.49), про що повідомлено сторін по справі (а.с.50). В судове засідання призначене на 29.11.2023 року: - заявник та його представник не прибули, про час та місце проведення розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Подали до суду кожен окремо заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.56-58, 59). - заінтересовані особи - не прибули, про час та місце проведення судового розгляду сповіщені належним чином, будь-яких клопотань та заяв до суду не наддали. Окрім цього, повідомлялись про розгляд справи на офіційні електронні адреси, про що в справі міститься довідка про доставку електронних листів (а.с.51-52). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~\~вимог заявника за наступних підстав. Відповідно до вимог статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами статті 10\~ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема просить встановити факт, що він у період з 04 по 10 серпня 1986 року приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електро-станції в складі військової частини № [NUMBER] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що у період з 18.05.1986 по 14.05.1988 року заявник проходив строкову військову службу у складі військової частини № [NUMBER] відповідно до записів військового квитка [NUMBER] з 18.05.1986 по 14.05.1988 (а.с.8-9). За сплином часу у 2023 році заявник звертався до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації обласної Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з приводу отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та з питань видачі посвідчень окремим категоріям. Однак вищевказаною комісією поставився під сумнів факту виконання заявником [PERSON] обов`язків військової служби у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у вказаний заявником період та ним була отримана відмова у встановлені статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення, оскільки військова частина № [NUMBER] у якій заявник проходив службу не була задіяна при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Як вбачається з витягу протоколу № 4/К23 від 10.08.2023 Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з приводу отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та з питань видачі посвідчень окремим категоріям прийняте рішення про відмову у встановлені статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з не підтвердженням факту виконання робіт в зоні відчуження та не надання довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби, днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження позивача (а.с.28-19). З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що в період з 04 по 10 серпня 1986 року був відряджений для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Даний факт підтверджений листом архіву Міністерства оборони Російської Федерації №ОГ/78357 від 24.04.2012 року(а.с.10-11) з якого у відповіді на запит заявника [PERSON] отримана відповідь про, те що військова частина № [NUMBER] значиться у переліку військових частин, установ, організацій ЗС СРСР, особовий склад яких, брав участь у роботах (виконував службові обов`язки) щодо ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС у 1986-1990р.р. Стосовно безпосередньої участі особового складу військової частини [NUMBER] , а саме рядового [PERSON] у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС командиром військової частини № [NUMBER] надано архівну копію витягу з наказу № 54 від 04.08.1986 року(а.с.14-15) з наступним змістом «… вважати прибулим особовий склад військової частини № [NUMBER] у відрядження для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 04.08.1986 рядовий РА [PERSON] », згідно, якого він вважається таким що прибув у відрядження з військової частини № [NUMBER] , тобто брав участь у виконанні службового обов`язку ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в складі військової частини № [NUMBER] . Той факт, що особовий склад військової частини № [NUMBER] дійсно був задіяний у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС підтверджується інформаційним листом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №352 від 28.08.2023 року, разом з тим проінформовано, що документи військової частини № [NUMBER] на зберігання до ГДА Міноборони не надходили (а.с.22-23). Після виконання поставлених керівництвом завдань, 11 серпня 1986 року заявник [PERSON] прибув до місця постійного несення служби у військової частини № [NUMBER] , що підтверджується випискою з наказу командира батальйону військової частини № [NUMBER] №72 від 11.08.1986 (а.с.16-17). Також довідкою Центрального архіву міністерства оборони російської федерації №ОГ/78358 від 24.04.2012 року (а.с.12-13) підтверджено, що заявник [PERSON] дійсно був відряджений з військової частини № [NUMBER] до військової частини № [NUMBER] з метою виконання спеціального завдання в районі аварії на чорнобильській АЕС строком на 7 діб з 04 по 10 серпня 1986 року. Згідно картки обліку доз радіоактивного опромінення, заявник [PERSON] з 04 по 10 серпня 1986 року отримав дозу опромінення, що складає 17,2 рентген (а.с.20-21). На сьогодні у зв`язку з захворюванням, яке набуто через виконання обов`язків служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, заявник [PERSON] згідно довідки МСЕК № 230457 від 09.11.2022 отримав другу групу інвалідності безстроково, у зв`язку з захворюванням опорно-рухового апарату (а.с.7). У відповідності до вимог ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII). Статтею 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначене поняття зони відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році. Аналогічне визначення цього поняття дано в ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 року у справі №12-рп/2000 дано тлумачення поняття зони відчуження, як території, що з 26 квітня 1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації. Відповідно до статті 9\~Закону України\~«Про статус\~і соціальний\~захист громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт. Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987\~роках незалежно\~від кількості\~робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 15 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є\~період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №\~122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII). Отже,\~законодавець встановив\~перелік документів,\~що підтверджують\~участь особи\~у ліквідації\~наслідків аварії\~на Чорнобильській\~АЕС, який не обмежується лише довідкою архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні\~відчуження із\~зазначенням періоду\~служби,\~днів виїзду\~на об`єкти\~або в\~населені пункти\~зони відчуження, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами. Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення\~Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС\~та\~Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідно до статті 15 Закону № 796-XII є підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Судом встановлено, що позивач в період 04.08.1986 по 10.08.1986\~виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, що підтверджується записом у військовому квитку. Судами досліджено військовий квиток заявника, лист\~Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 28.08.2023 №352, копію картки обліку доз радіоактивного опромінювання та копію довідки від 10.05.1988 року №82, видану ВЧ № [NUMBER] в якій зазначено про виконання заявником з 04.08.1986 року по 10.08.1986 року завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30 кілометровій зоні м. Чорнобиль, м. Прип`ять. Суд приходить до висновку, що позивач дійсно брав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, так як загалом з досліджених доказів підтверджується необхідна кількість днів\~перебування\~в зоні відчуження у 1986 році, що дає право на встановлення факту виконання заявником [PERSON] обов`язків військової служби у зоні відчуження на Чорнобильської АЕС у м. Чорнобиль, Київської області, у складі військової частини № [NUMBER] у період з 04 по 10 серпня 1986 року. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №524/2062/17 в якій зазначено, що дислокація військової частини не в зоні відчуження не позбавляє особу можливості брати участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а така участь підтверджується рештою доказів. Оскільки інші первинні документи не збереглись, зокрема на адресу представника заявника Галузевим архівом Міністерства оборони України 28.08.2023 року № 325 надано лист про те, що документи в/ч № [NUMBER] на зберігання в архів не надходили, то встановити іншим шляхом факт, який має для заявника юридичне значення неможливо. А тому, дослідивши обставини справи, перевіривши зібрані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявник [PERSON] дійсно виконував обов`язки військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження у період часу зазначений у його військовому квитку з 04.08.1986 року по 10.08.1986 року, у складі військової частини № [NUMBER] в місті Чорнобиль, Київської області ,що відноситься до зони відчуження. Встановлення даного факту має значення для заявника, оскільки це дає йому можливість вирішувати питання про поновлення своїх порушених прав на певного роду пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі наведеного,

Outcome: approved