Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

20 вересня 2023 року із Липоводолинського районного суду Сумської області до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 18 квітня 2007 року між нею і АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNP0GK00000013, договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1275, а також договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1276. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 81\~922,41 долар США, що за офіційним курсом НБУ становить 654\~560 грн. 03 коп., за кредитним договором № DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок [ADDRESS] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року з домоволодіння виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. було вчинено виконавчий напис № 6658, яким звернуто стягнення на нерухоме майно будинок [ADDRESS] , чим задоволено вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 129\~612,64 долари США, що за курсом НБУ становить 3\~664\~149 грн. 33 коп. за період з 18 квітня 2007 року по 31 серпня 2018 року. Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра Барзіон О.І. від 25 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67669106 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних було відмовлено. Згідно з умовами кредитного договору банк використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту шляхом направлення позичальникові вимоги про дострокове погашення усієї суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені, а також шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначила, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вважає, що дії відповідача щодо звернення до приватного нотаріуса та вчинення виконавчого напису про повторне звернення стягнення на предмет іпотеки є неправомірним, а виконавчий напис безпідставним. Просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. від 06 листопада 2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 6658, про звернення стягнення на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі та витрати на правничу допомогу. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» у своїх письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що [PERSON] уклала з банком кредитний договір, відповідно до умов якого мала сплатити відсотки за користування кредитом. Умови договору належним чином не виконала, кредит у визначений договором строк не повернула, відсотки не сплатила, тому у неї виникла заборгованість. Банк звернувся до нотаріуса та надав йому всі необхідні документи, відповідно до норм чинного законодавства. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швецю Р.О. у встановленому порядку було направлено копію позову з додатками і копію ухвали про відкриття провадження. У встановлений строк письмових пояснень на позов подано не було. Третя особа Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відзиві на позовну заяву зазначила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 67669106 з примусового виконання виконавчого напису № 6658, вчиненого 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., про звернення стягнення на предмет іпотеки домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] з метою задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 3\~664\~149 грн. 33 коп. Дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчого документу, проведені у повній відповідності з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі написи нотаріуса є виконавчими документами. Просили справу розглядати за наявними в матеріалах доказами та ухвалити рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредитні кошти у розмірі 30\~000 доларів США строком по 18 квітня 2007 року (а.с. 19-24). 18 квітня 2007 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1268 (а.с. 25-26). 18 квітня 2007 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 16, предметом якого є домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 32-39), а також було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1276 (а.с. 40-41) і видано заставну (а.с. 45). Вимогою № 30.1.0.0/2-647 від 03 жовтня 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, а також відсотків, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк (а.с. 46). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/2806/13-ц від 04 грудня 2013 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на майно, виселення та зняття з реєстраційного обліку було задоволено частково: звернено стягнення на предмет іпотеки будинок [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки банком; в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про судові витрати по справі (а.с. 47-50). Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/2806/13-ц від 20 березня 2014 року було звернено стягнення на предмет іпотеки будинок [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки банком, в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року у розмірі 81\~922,41 долар США, що за курсом НБУ становить 654\~560 грн. 03 коп. (а.с. 51-53). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/3054/14-ц від 10 вересня 2015 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] про виселення було задоволено (а.с. 54-57). 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис № 6658, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , за результатами звернення стягнення задовольнити вимоги стягувача, АТ КБ «ПриватБанк», а саме заборгованість кредитним договором № DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року у розмірі 129\~612,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 3\~664\~149 грн. 33 коп. (а.с. 18). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Барзіон О.І. від 25 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67669106 з виконання виконавчого напису № 6658 від 06 листопада 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. (а.с. 62-63). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Барзіон О.І. від 12 січня 2022 року в межах виконавчого провадження № 67669106 було накладено арешт на кошти боржника [PERSON] (а.с. 68-69). Постановою державного виконавця Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Барзіон О.І. від 31 серпня 2022 року зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67669106 (а.с. 76-77). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року (а.с. 78-82), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року (а.с. 83-85), АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних за кредитним договором відмовлено. Згідно зі ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Зі змісту укладеного між сторонами договору іпотеки відомо, що іпотекодержатель звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса. З метою реалізацію зазначеного права АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши йому відповідний перелік документів. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - Закон в редакції на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19, який застосовний до вирішення спору у справі. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів здійснюється згідно з главою 14 Закону та главою 16 розділу ІІ Порядку. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Водночас нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що\~встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що\~передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (підпункт 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (пункт 1 Переліку).\~\~ Для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу (пункт 1-1 Переліку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у\~банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 14-278гс18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19, викладено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Водночас нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Проте характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. На час вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису судом було розглянуто цивільну справу № 205/2806/13-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало чинності і яким було встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року перед банком складає 81\~922,41 долари США, що за курсом НБУ становить 654\~560 грн. 03 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 28\~075,49 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 21\~176,76 доларів США, заборгованості за комісією у розмірі 3\~000 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань у розмірі 25\~765,36 доларів США, штрафу (фіксована частина) 3,92 долари США, штрафу (процентна складова) у розмірі 3\~900,88 доларів США. У справі № 205/2806/13-ц судом було встановлено, що розмір заборгованості, визначений банком, є меншим за 129\~612,64 доларів США. Разом із тим, звертаючи стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог стягувача за період з період з 18 квітня 2007 року по 31 серпня 2018 року, заборгованість за яким включає і заборгованість за нарахованими відсотками, комісіями та пеню, приватний нотаріус не врахував висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до яких після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо стягнення заборгованості, тому сума стягнення не була безспірною. Установлено, що строк кредитування за кредитним договором DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року закінчився 04 грудня 2013 року при ухваленні судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором. Тобто, після цієї дати банк не вправі був нараховувати відсотки за користування кредитом. Однак, приватний нотаріус у розмір заборгованості, на погашення якої звернув стягнення на предмет іпотеки, включив і проценти за період, який виходить за межі строку кредитування, що суперечить вимогам закону, допустивши по ситу подвійне стягнення за кредитним договором. За встановлених судом обставин, наданий нотаріусу розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, що свідчить про наявний спір щодо розміру заборгованості, що визначений у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса від 06 листопада 2018 року № 6658. З урахуванням наведеного, наявні підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, ще не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. виконавчого напису № 6658, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , за результатами звернення стягнення задовольнити вимоги стягувача, АТ КБ «ПриватБанк», а саме заборгованість кредитним договором № DNP0GK00000013 від 18 квітня 2007 року у розмірі 129\~612,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 3\~664\~149 грн. 33 коп., не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги від № 320 від 05 грудня 2022 року (а.с. 87-88), ордер серії ВІ № 1058502 від 05 грудня 2022 року (а.с. 93), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 94), розрахунок суми гонорару від 21 серпня 2023 року до договору від № 320 від 05 грудня 2022 року (а.с. 89), акт приймання-передачі наданих послуг від 21 серпня 2023 року до договору від № 320 від 05 грудня 2022 року (а.с. 90-91) та розписку адвоката про отримання гонорару за надання правової допомоги у розмірі 7 000 грн. (а.с. 92). За таких обставин, понесені [PERSON] судові витрати у справі, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн., підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1\~073 грн. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved