Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 14.04.2005 року, який був розірваний. За рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2007 року з відповідача [PERSON] утримували аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2018 року з [PERSON] утримують аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 11.01.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » Після досягнення в березні 2023 року старшою дитиною [PERSON] повноліття, розмір аліментів на меншого сина [PERSON] фактично зменшився на 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача. Наразі, менший син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . [PERSON] самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням сина, з моменту фактичного припинення спільного проживання по теперішній час. Нині син перебуває у періоді активного росту та потребує значних витрат на харчування, одяг, взуття та його розвиток, втім заощаджень [PERSON] та заробітної плати не вистачає, щоб забезпечити в повному обсязі потреби сина. Адже на місяць витрачається значна сума на придбання продуктів, не враховуючи витрати, які ідуть на одяг, взуття, адже він швидко росте, і потребує зміни гардеробу кожен новий сезон. Коштів, які [PERSON] сплачує за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2018 року на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, не вистачає, у зв`язку з постійним зростанням потреб на утримання сина, а також у зв`язку з постійним зростанням інфляції. Виходячи з вище наведеного, вважає за необхідне здійснення змінити розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти зміни стягнення аліментів у розмірі зазначеному в позові. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали разом та перебували у шлюбі, який розірвано. За рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.10.2007 року з відповідача утримували аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2018 року з відповідача [PERSON] утримують аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 11.01.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » Після досягнення в березні 2023 року старшою дитиною [PERSON] повноліття, розмір аліментів на меншого сина [PERSON] фактично зменшився на 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача. Наразі, менший син [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . [PERSON] самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням сина, з моменту фактичного припинення спільного проживання по теперішній час. Нині син перебуває у періоді активного росту та потребує значних витрат на харчування, одяг, взуття та його розвиток, втім заощаджень [PERSON] та заробітної плати не вистачає, щоб забезпечити в повному обсязі потреби сина. Адже на місяць витрачається значна сума на придбання продуктів, не враховуючи витрати, які ідуть на одяг, взуття, адже він швидко росте, і потребує зміни гардеробу кожен новий сезон. Коштів, які [PERSON] сплачує За рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2018 року з нього утримують аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, не вистачає, у зв`язку з постійним зростанням потреб на утримання сина, а також у зв`язку з постійним зростанням інфляції. Згідно зі\~статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно зі\~ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Відповідно дост.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статей 182-184\~Сімейного кодексу\~України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,\~192 СК України. Зазначену позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18. Згідно з ч.ч.1,2 ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. На даний час розміру аліментів, який стягується з відповідача, не достатньо для повноцінного утримання дитини. Відповідно до ч. ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене та те, що на даний час суми встановленого за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2018 року не достатньо для утримання неповнолітнього сина, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до задоволених позовних вимог, однак, зважаючи на те, що відповідач являється учасником бойових дій, а отже звільняється від сплати судового збору, а тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави . На підставі викладеного,

Outcome: approved