Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Новооржицької селищної ради про продовження строків прийняття спадщини, відповідно до змісту якого просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у 3 місяці після набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що [INFO] в с.Таранденці Лубенського району Полтавської області помер [PERSON] , батько [PERSON] та чоловік [PERSON] померлої [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із частини житлового будинку по [ADDRESS] , який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2002 року після смерті [PERSON] в рівних частках належав [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що батько позивача [PERSON] мав похилий вік, захворювання та весь час потребував догляду, позивач був змушений весь останній час проживати в будинку [ADDRESS] із [PERSON] до його смерті [INFO] , в той час будучи співвласником вищевказаного житлового будинку та зареєстрованим в м.Києві. враховуючи ті обставини, що проживаючи без реєстрації за місцем смерті свого батька [PERSON] померлого [INFO] , в будинку який є спільної сумісною власністю, позивач вважав, що прийняв спадщину. Шестимісячний термін для звернення нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] закінчився 11.03.2020 року, в той час як 03.03.2020 року розпочалося поширення короновірусної хвороби. Враховуючи поширення коронавірусу в Україні, під час якого автобусне сполучення між населеними пунктами було призупинено, нотаріальні контори також призупинили свою діяльність. Епідемія захворювання в Україні ще не закінчилася, як 24.02.2022 року рф оголосила війну в Україні, що стало причиною відтермінування звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. В той час, не відмовляючись від спадщини, знаючи про те, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В. для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] померлого [INFO] в с.Таранденці Лубенського району Полтавської області. 28.06.2023 року приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В. було надано відповідь з рекомендацією звернутися з заявою до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним позивачу довелося звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач та його представник у судове засідання 01.12.2023 року не з`явилися, при цьому представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач відзив на позов не подав, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2019 (а.с.5). Згідно свідоцтва про право на спадщини за заповітом від 21.10.2002 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належав будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Новооржицької селищної ради від 11.10.2023 року, на час смерті [PERSON] , був зареєстрований один за адресою [ADDRESS] . На момент його смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований, фактично проживав його син [PERSON] , який є спадкоємцем даного житлового будинку (а.с.7). Відповідно до довідки від 11.09.2019 року виданої виконкомом Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] , житель [ADDRESS] дійсно провів похорони батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.6). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1968 року (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.11.1967 року, [PERSON] , 1946 року народження, був одружений на [PERSON] , 1947 року народження (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.10). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до листа від 28.06.2023 року за вих №56/01-16 приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Тищенко І.В. було надано відповідь [PERSON] з рекомендацією звернутися з заявою до суду для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини та окрім того на час смерті [PERSON] позивач не був зареєстрований разом з ним (а.с.12). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання\~ додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також\~ у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року\~ у справі № 450/1383/18\~ (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17\~ (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Причини пропуску позивачем вказаного строку, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мав перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини. У даному випадку, батько позивача помер [INFO] , у зв`язку з чим позивач мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 11.03.2020 року. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, також посилався на впроваджений карантин\~постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року, з відповідними змінами, встановлений на всій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року, зокрема було заборонено: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, внутрішньообласному сполученні. Зазначені заборони неодноразово були продовжені до 11 травня, а згодом до 22 травня 2020\~року. В подальшому зазначені заборони були продовжені до 22 червня 2020 року постановою КМУ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України\~ гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 р. № 392. Послаблення карантину на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією з відновлення транспортного сполучення почало вводитись з 1 червня 2020 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Запровадження карантину на території України в зв`язку з пандемією захворюваності на COVID - 19, у відповідності до ч.3 ст. 82 ЦПК України суд визнає загальновідомими, оскільки на виконання ст. 29\~ Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року\~№ 1645-III (надалі за текстом Закон), рішення про його встановлення доводилось до відома населення через засоби масової інформації,\~а тому вони не підлягають доказуванню. 15.03.2020 року Нотаріальна палата України звернулася до нотаріусів та громадян у зв`язку із встановленням урядом на всій території України з 12 березня до 03 квітня 2020 року карантину задля запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, пандемію якого вже оголошено ВООЗ у всьому світі, закликала під час карантину з метою убезпечення від масового поширення вірусної інфекції рекомендувала нотаріусам здійснити всі можливі профілактичні заходи та призупинити особистий прийом громадян, громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, консультуватися із нотаріусами засобами телефонного та інтернет-зв`язку, а владу вирішити питання щодо необхідності визнання карантину форс-мажорною обставиною, зокрема із можливістю надання податкових пільг громадянам та бізнесу, а також імпортерам в Україну медичних товарів та обладнання. Зокрема, рекомендувала нотаріусам максимально обмежити особистий прийом громадян - з метою піклування про здоров`я відвідувачів, адже в нотаріальні контори, особливо державні, часто звертаються люди похилого віку; здійснювати особистий прийом лише за умови крайньої необхідності - в разі необхідності відкриття спадщини, коли минає 6-місячний строк, а також для того, щоб убезпечити громадян від порушень їх прав у разі пропуску строків. Організувати прийом документів поштою, за можливості; здійснювати консультування громадян по телефону та онлайн. За необхідності особистого прийому, здійснювати його лише за попереднім записом, пропускати даних відвідувачів у контору по одному, бажано в медичних масках (https://npu.ua/news/covid19/). Згідно третього речення ч.4 ст. 29 Закону,\~на період встановлення карантину можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. При цьому, статтею 10 Закону визначено, що одним з основних принципів профілактики інфекційних хвороб є визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211\~«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції від 11 травня 2020 року, із загальної заборони діяльності роботи суб`єктів господарювання вже передбачала приймання відвідувачів, містила виключення - дозвіл нотаріальної діяльності. Водночас із цим суд звертає увагу на ту обставину, що\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~від 17.03.2020 року № 530-ІХ, було внесено зміни до ч.2\~ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»\~від\~02.12.1997 року\~№ 671/97-ВР, які відносять карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, до переліку форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили). Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Аналізуючи надані докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що пандемія гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] , з урахуванням заходів вжитих виконавчою владою у зв`язку з встановленням відповідного карантину. Окрім того, територія України з 24.02.2022 року по теперішній час постійно перебуває під обстрілами. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор та органів поштового зв`язку. На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійні обстріли території України у період з 24.02.2022 року, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті батька за місцем її відкриття. Наявність встановлених судом обставин у своїй сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить й ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи що наведені причини пропуску заяви про прийняття спадщини є поважними, з огляду на позивачем те, що закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, незначний пропуск позивачем визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Крім того, оскільки позивач у позовній заяві просив покласти судові витрати на нього і не вимагає відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved