Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник позивача адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що з 20.02.2020 року по 01.05.2023 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.05.2023 року позивача звільнили з AT СМНВО-Інжиніринг за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.. Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату нерегулярно, а згодом взагалі перестав платити, внаслідок чого на день звільнення за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 27144,25 грн., яку виплатити позивачу відмовилися. Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача позивач категорично не погоджується, адже відповідно до статті 115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.06.2023 р. з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на користь [PERSON] стягнуто частину нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 20447,26 грн. Враховуючи вищевикладене, остаточна сума заборгованості складає 6696,99 грн. У відповідності до ч. 1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відтак, середній заробіток слід обраховувати за період з 02.05.2023 року по день подання позову 14.09.2023 року включно та виходити з наступного. Наказом Мінреінтеграції від 20 лютого 2023 року № 56 внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до пункту 2.8. цього Переліку, до територій активних бойових дій віднесено Сумську міську територіальну громаду в період з 24.02.2022 року до 03.04.2022 року, отже порушення роботодавцем зобов`язання щодо строків оплати праці сталося не внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. В цей час підприємство функціонувало і платило іншим робітникам зарплату в значних обсягах. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ Про оплату праці за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом І п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата позивача становить 311,63 грн. Затримка виплати заробітної плати склала 98 днів з наступного робочого дня після звільнення (з 02.05.2023 по 14.09.2023) по день подачі позову: травень 2023 р. 22 р.д., червень 2023 р. 22 р.д., липень 2023 р. - 21 р.д., серпень 2023 р. - 23 р.д., вересень 2023 р. 10 р.д., враховуючи п`ятиденний робочий день. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (311,63 грн. х 98 день) = 30539,74 грн. Отже, представник позивача адвокат Супрун Д.В. просить стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6696,99 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30539,74 грн. Справу просить розглянути без його участі та без участі позивача. 20.10.2023 року до канцелярії суду від представниці відповідача за довіреністю Гапонової Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила про те, що Товариство заперечує щодо задоволення позовних вимог. Крім того, зазначила про те, що позивач звільнився 01.05.2023 року, фактичний розрахунок станом на день звернення до суду не проведений, таким чином, враховуючи ст. 117 КЗпП України період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 02.05.2023 року по 12.09.2023 року. Кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 46, що станом на 12.09.2023 року складає 44 робочих днів: травень 2023 14 робочих дні, червень 2023 8 робочих днів, липень 2023 9 робочих днів, серпень 2023 9 робочих днів, вересень 2023 4 робочих днів. Розмір середньоденного заробітку позивача становить 311,63 грн. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з Товариства на користь позивача, становить 13711,72 грн. Із суми 13711,72 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Справу просить розглянути без участі представника відповідача. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 20.02.2020 року по 01.05.2023 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 01.05.2023 року позивача було звільнено з AT СМНВО-Інжиніринг за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату нерегулярно, а згодом взагалі перестав платити, внаслідок чого на день звільнення за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 27144,25 грн., яку виплатити позивачу відмовилися. Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.06.2023 р. з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на користь [PERSON] стягнуто частину нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 20447,26 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6696,99 грн. Відповідно до ст.\~116\~КЗпП\~України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Згідно з пунктами 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі\~Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Затримка виплати позивачу заробітної плати склала 98 днів з наступного робочого дня після звільнення (з 02.05.2023 по 14.09.2023) по день подачі позову: травень 2023 р. 22 р.д., червень 2023 р. 22 р.д., липень 2023 р. - 21 р.д., серпень 2023 р. - 23 р.д., вересень 2023 р. 10 р.д., враховуючи п`ятиденний робочий день. Доказів в спростування даних обставин відповідачем суду не надано. Розмір середньоденного заробітку позивача становить 311,63 грн. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з Товариства на користь позивача, становить 30539,74 грн. Із суми 30539,74 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. З огляду на викладене, порушене право позивачки підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30539,74 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial