Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася\~ до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою. Посилається на те, що 05.09.2023 року до неї звернувся [PERSON] з проханням позичити йому 76000 гривень,\~ які зобов`язувався повернути в повному обсязі до 05.10.2023 року, про що ним власноручно складено письмову розписку, в присутності свідків. Після спливу терміну договору позики 05.10.2023 року, позивачка неодноразово телефонувала відповідачу, однак останній на телефонні дзвінки не відповідав та не реагував на вимогу повернення боргу. Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за розпискою в сумі 76 000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень та судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Поляков М.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Розгляд справи проведено у відсутності сторін у відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів в порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.09.2023 року [PERSON] позичив від [PERSON] грошові кошти в розмірі 76 000 грн., які зобов`язувався повернути в повному обсязі до 05.10.2023 року, про що останнім власноручно складено письмову розписку. Станом на 05.10.2023 року відповідач [PERSON] не повернув позивачці борг. Позивачка зверталася до відповідача з вимогою повернення боргу за розпискою, однак зобов`язання відповідач не виконав. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України) і вимогами законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Верховний Суд України, у постанові від 18.09.2013 р., виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Позивачем доведено належними доказами обставини того, що відповідач [PERSON] 05.09.2023 року отримав від позивача [PERSON] суму 76000 грн., які зобов`язався повернути до 09.10.2023 року, про що написав розписку (а.с.7). Свого зобов`язання [PERSON] не виконав, що доведено позивачем та змусило його звернутися із позовом для захисту його прав. У відповідності до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи встановлені дослідженими доказами обставини у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем\~ позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати в справі - суму судового збору в розмірі 1073 грн., який підлягає покладенню на відповідача, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Позивачкою [PERSON] до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги від 06.10.2023 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розрахунок щодо визначення розміру виплати за надану правову допомогу до договору про надання правової допомоги від 06.10.2023 року, якими підтверджується розмір витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачкою [PERSON] . За наведених обставин, витрати на правову допомогу, понесені позивачкою підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст.ст. 23, 218, 526, 611, 623, 625 ЦК України, ст.ст.10,12, 13,18, 81, 223,259,263-265, 354 ЦПК України, ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд

Outcome: approved