Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із вказаним позовом до відповідача посилаючись на такі обставини. Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2010, який був розірваний 15.06.2012 рішенням Чутівського районного суду Полтавської області. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу, за рішенням суду проживає з позивачкою. Згідно виконавчого листа від 09.04.2012, та зміненного у розмірі стягнення аліментів на підтаві рішення Чутівського районного суду Полтавської області у справі №550/962/17 від 26.12.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 26.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти сплачує не в повному розмірі і станом на 01.03.2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить в сумі 13\~962,50 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком, наданою державним виконавцем Чутівського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України зроблено розрахунок неустойки (пені), яка за період з 01.01.2022 по 01.02.2023 становить 19\~931,09 грн. Тому просить суд, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 13962,50 грн, та враховуючи, що розмір неустойкі (пені) не має перевищувати розмір заборгованості, тому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 13962,50 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.10.2023 прийнято до розгляду цей позов, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Судове засідання призначене на 14.11.2023 року було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи, які були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. У судове засідання, призначене на 07.12.2023 року позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути в її відсутність,\~заперечень проти ухвалення заочного рішення не надано. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та відзиву на позов не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов такого. Судом встановлено, на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 03.04.2012 з відповідача були стгнуті аліменти на неповнолітню дитину у розмірі частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою державного виконавця Чутівського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області від 09.04.2012 було відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на неповнолітню дитину у розмірі частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до рішення Чутівського районного суду Полтавської області у справі №550/962/17 від 26.12.2017, яким було внесено зміни до розміру аліментів, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 26.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, від 02.12.2021 №9617, 15.03.2023 №2620, виданих Чутівським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання доньки станом на 01.03.2023 становить 13\~962,50 грн. Згідно з наведеним у позові розрахунком, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 по березень 2023 року становить 19\~931,09 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує твердження про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначений правовий висновок висловлений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що формула розрахунку пені, яку застосувала позивач є в цілому є вірною. Проте, судом встановлено, що позивачем, здійснено нарахування пені за березень 2023 року у сумі 784,31 грн Зазначену суму суд не бере до уваги, оскільки вона не підтверджена наявними у справі доказами, а саме згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, виданих Чутівським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання доньки визначена станом на 01.03.2023 року. Отже, судом встановлено, що загальний розмір неустойки (пені) за період 01.01.2022 по 01.02.2023, що становить 19 147,36 грн. Однак, зальний розмір неустойки (пені) за вказаний період в сумі 19147,36 грн суперечить положенням ч.1 ст. 196 СК України, яка надає одержувачу аліментів право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачем враховано зазначені положення законодавства при формулюванні позовних вимог, тож за таких обставин, позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів суд задовольняє в повному обсязі, та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення платежів по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 13962,50 грн., що є загальною сумою заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період з 01.01.2022 року по 01.03.2023, включно. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, то зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню, з огляду на таке. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Дана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно дост. 187 СК України. Згідно з ч. 1ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. А частиною 4 даної статті\~цього Кодексу визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбаченийстаттею 74 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. А\~частиною 9\~даної статті цього Закону суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді даної справи відсутній спір про розмір заборгованості по аліментам між сторонами, оскільки відповідач не подавав позов про оспорювання розміру аліментів, визначеного державним виконавцем, не звертався з відповідним зустрічним позовом, а позивач просить суд стягнути заборгованість по аліментам на підставі розрахунку заборгованості. Враховуючи наведене\~та встановлені\~судом обставини,\~вимога про\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~боргу зі\~сплати аліментів\~в розмірі\~13\~962,50\~грн.\~не підлягає\~задоволенню,\~оскільки цей\~борг виник\~у відповідача\~під час\~примусового виконання\~рішення суду\~зі сплати\~аліментів, він нарахований державним виконавцем та має стягуватись державним виконавцем в межах виконавчого провадження. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати у вигляді судового збору, позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вимогу майногового характеру (стягнення неустойки) в сумі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial