Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з відповідачем по справі, [PERSON] , перебуває у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2019 року Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 58. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Подружнє життя не склалося, почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, що існували раніше, назавжди зникли. Спільне господарство позивачем та відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між ними не існує. [PERSON] вказує, що збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, тому вона просить розірвати шлюб, не надаючи терміну для примирення. Відтак, позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 липня 2019 року Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 58. В силу приписів пункту 1 ч. 4 ст. 19, п. 4 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України вказана цивільна справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. 17.08.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.09.2023 винесено ухвалу про перехід з розгляду вказаної вище цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Семиряко О.М., належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання (а.с. 51; 52), до суду не з`явилися, попередньо у прохальній частині позовної заяви [PERSON] просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 3). Крім того, до позовної заяви долучено датоване 08.07.2023 клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, у якому вона вказала, що позовні вимоги по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] підтримує (а.с. 12). Клопотання аналогічного змісту було подане представником позивача адвокатом Семиряко О.М. до канцелярії суду і 05.10.2023 (а.с. 42). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив суд шлюб розірвати. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. (ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2019, виданого Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 26 липня 2019 року шлюб, про що 26.07.2019 зроблено відповідний актовий запис за № 58. Прізвище дружини після держаної реєстрації шлюбу: [PERSON] (а.с. 7). Як стверджує позивач у позовній заяві, подружнє життя між нею та відповідачем не склалося, почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, що існували раніше, назавжди зникли. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. [PERSON] вказує, що збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував, натомість проти задоволення позову не заперечував у судовому засіданні. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу матиме ознаки примушування до шлюбу, що є недопустимим. Відтак, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн (а.с. 1). Однак, вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявила, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. На підставі ст. 7, 24, 105, 112 СК України, ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України, суд

Outcome: approved