Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

у березні 2021 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 49.8 кв.м; однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання остання не виконували, у зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість. Позивач уточнив позовні вимоги та прохав суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 60190,04 гривень. Оскільки відповідачі не погашають заборгованість в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.06.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву в якому остання заперечувала проти його задоволення, прохала відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. 15.06.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній підтримав позовні вимоги та вказав, що звернення до суду 27.04.2018 року, винесення в послідуючому судового наказу Октябрським районним судом м. Полтави від 21.05.2018 року про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.10.2015 по 01.02.2018 року, свідчить про те, що з моменту його скасування 20.12.2021 року порушене право підприємства не підлягало захисту, а наступне звернення 23.04.2021 року з тими самими вимогами в порядку позовного провадження, свідчить про відсутність правових підстав для застосування строків позовної давності. 01.12.2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни надійшов відзив на позовну заяву в якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON] не у квартирі [ADDRESS] з 2013 року, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року по справі № 554/12944/15-ц за позовом [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, встановлення порядку користування житловим приміщенням. Представник відповідача у судовому засіданні прохала відмовити у частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] з підстав зазначених у відзиві. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] . В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] покладалася на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.10.2015 року по 01.02.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою:\~ [ADDRESS] , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період. Згідно розрахунків заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2015 року по 01.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] сума заборгованості складає 48619,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 80063,04 грн. та 3% річних у сумі 3508,65 грн. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,\~Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.2\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1\~ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до ч.1\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч.1\~ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1\~ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, обов`язок сплачувати за надані послуги у даному випадку ґрунтується на їх споживанні відповідачем, що відповідає нормі п. 4 ч.1ст.11 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гайтота І.М. заперечує щодо позовних вимог до [PERSON] , оскільки остання не проживала в кватирі з 2013 року, доступу до квартири не має та послугами позивача не користується, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2020 року по справі № 554/12944/15-ц за позовом [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, встановлення порядку користування житловим приміщенням. Суд вважає доводи представника відповідача - адвоката Гайтоти І.М. обгрунтованими, а позовні вимоги до [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. Згідно статей12,13,81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1\~ст.79 ЦПК України). Відповідачем [PERSON] належними та достовірними доказами підтверджено, що вона фактично за місцем реєстрації не проживала з 2013 року. Установивши викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] у період із 01.10.2015 року по 01.02.2021 року не була споживачем послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , що виключає підстави покладення на неї солідарного обов`язку з оплати виниклої заборгованості, включно із інфляційними втратами та 3% річних. При цьому, відповідачі [PERSON] ,\~\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконували, частково вносили платежі за послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.10.2015 року по 01.02.2021 року за ними утворилася заборгованість у сумі 48619,04 грн. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням змісту вказаної норми боржникам за період з 21.11.2015 по 01.02.2021 року нарахований індекс інфляції в сумі 8063,04 грн. та 3 % річних у сумі 3508,65 грн. Таким чином, з відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] слід солідарно стягнути заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 60190,04 гривень. Доводи відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд не бере до уваги, оскільки 27.04.2018 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу. 21.05.2018 року судом винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.10.2015 по 01.02.2018 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.12.2019 року вказаний судовий наказ скасовано та роз`яснено сторонам , що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 2270 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial