Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У серпні 2023 року позивачка, [PERSON] , через свого представника адвокатку Демченко Н.В. звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] , зазначила, що відповідно до ордеру № 852 серія 041856 від 01.08.1991 року вона є головним квартировинаймачем обумовленої квартири. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , - онука позивачки, відповідачі: [PERSON] дочка позивачки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] онуки позивачки, проте за місцем реєстрації відповідачі не проживають значний час, а саме з березня 2015 року, комунальні платежі не сплачують, будь - які речі відповідачів у квартирі відсутні, проживають з іншою сім`єю в російській федерації. Відповідачами було покинуто житлове приміщення абсолютно добровільно. Протягом тривалого періоду, відповідачами не вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірною квартирою, отже, відповідачами житлову квартиру залишено не вимушено. З огляду на фактичні обставини, реєстрація відповідачів у квартирі має виключно формальний характер. По суті, відповідачі втратили інтерес до житла, де зареєстроване їхнє місце проживання та постійно проживають за іншою адресою в росіїі. Факт не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами про не проживання від 06.04.2021 року, 17.02.2022 року, 23.11.2022 року, 01.07.2023 року складеними в присутності сусідів, завіреними Головою правління ОСББ «СД ПГУ 97», що мешкають по [ADDRESS] . На сьогодні, квартира [ADDRESS] - є не приватизованою. На основі викладеного, позивачка просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено підготовче засідання. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Судові засідання неодноразово відкладалися, в тому числі в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.10.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник адвокатка Демченко Н.В. не з`явилися, надали суду заяву, згідно якої просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України. Відзив не подавали. Представник третьої особи - Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якому просив розглянути справу без участі представника Миколаївської міської ради. Свої пояснення на позов не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Центрального району ММР у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, пояснень на позов на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1ст.280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з неявкою позивача, відповідачів, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії поквартирної картки форми Б в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] дочка позивачки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] - у приватну власність не передавалась. Відповідно до актів про не проживання за місцем реєстрації від 06.04.2021 року, 17.02.2022 року, 23.11.2022 року, 01.07.2023 року, відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] не проживають в квартирі [ADDRESS] починаючи з березня 2015 року по теперішній час. Акти про не проживання відповідачів засвідчені сусідами та головою ОСББ «СД ПГУ 97». Як вбачається з матеріалів справи всі відповідачі є громадянами російської федерації та проживають за адресою: [ADDRESS] . Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим суд вирішує це питання в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності її у приміщенні понад 6 місяців та поважність причин такої відсутності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.05.2021 р. у справі № 759/19579/17. Якщо таке непроживання зумовлене конфліктом чи вчиненням перешкод у вселенні, особу не можна визнати такою, що втратила право на житло. В даному випадку відповідачі добровільно змінили постійне місце проживання, доказів протилежного останніми суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved