Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходься цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СК «УНІКА»», третя особа: [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди. У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «УНІКА»», третя особа: [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди. Справа згідно автоматизованого розподілу справ між суддями була розподілена до провадження судді Бойко О.М. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року провадження по справі було відкрито та справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В уточнених позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачене страхове відшкодування в розмірі 55\~955,58 грн. та суму коштів у вигляді судових витрат. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2023 року о 20:28 годині по вул. Магістральній у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Kia Venga» державний номерний знак [NUMBER] , у порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на головну дорогу з другорядної, не переконався у безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , який рухався по головній дорозі, пошкодивши транспорті засоби, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані обставини встановленні та підтверджуються постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року, якою встановлена вина водія [PERSON] у скоєному ДТП. Внаслідок зазначеної події зазнав значних механічних пошкоджень автомобіль «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у користуванні позивача на підставі власного посвідчення водія та отриманого від власника ТЗ [PERSON] свідоцтва про реєстрацію ТЗ № [NUMBER] . Разом із цим, встановлено, та не оспорюється сторонами, що Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Kia Venga» державний номерний знак [NUMBER] , застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності водіїв № 211244182. Посилаючись на лист страхової компанії від 09.08.2023 року, позивач зазначає, що розмір нарахованого, але не виплаченого відповідачем страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] складає 54 955,58 гривень. Позивач стверджує, що він є законним користувачем належного третій особі транспортного засобу, тому, 26 червня 2023 року відповідачу була подана позивачем заява про виплату страхового відшкодування, на яку він отримав фактичну відмову у виплаті з мотивів того, що позивач не є власником пошкодженого з вини страхувальника транспортного засобу автомобіля «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючі викладені обставини позивач вважає, що було порушене право позивача на отримання страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, а отже потребує судового захисту. Також вважає, що посилання страхової компанії на відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування позивачу з огляду на те, що він не є власником пошкодженого ТЗ є помилковими, оскільки внаслідок страхового випадку (ДТП) зазнав механічних пошкоджень автомобіль «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у законному користуванні та володінні позивача на підставі власного посвідчення водія, та отриманого від власника автомобіля [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то, на думку позивача, [PERSON] набув права на отримання страхового відшкодування за спричинені з вини водія [PERSON] збитки. Відповідач в особі представника ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»» - Ровінської Т.С. надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні. Обґрунтовує свою позицію тим, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач [PERSON] не є власником транспортного засобу, а усі страхові виплати підлягають сплаті саме власнику або належному користувачеві, яким позивач не є, на думку відповідача. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] , його власником є фізична особа - [PERSON] . Відповідач звертає увагу суду, що власниця автомобіля [PERSON] не надавала Відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування, а також не надходило жодного документу, який би підтверджував і надавав право позивачу [PERSON] на вчинення юридично значимих дій від імені власника пошкодженого транспортного засобу. Відповідачем було направлено листи Позивачу щодо надання заяви з банківськими реквізитами від власника транспортного засобу «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] з документом, що посвідчує особу власника. Також звертає увагу, що Відповідачем було розраховано розмір збитку по пошкодженому транспортному засобу «PEUGEOТ», державний номерний знак [NUMBER] на підставі Звіту №25186 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.07.2023 року. Вартість відновлювального ремонту, згідно наведеного вище Звіту, складає 372 675,29 гривень, та перевищує середню ринкову вартість досліджуваного автомобіля - 96 438,45 гривень. Відповідно до ст. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Вартість транспортного засобу «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] у пошкодженому стані було визначено на підставі Висновку експертного дослідження №2518/1 від 16.07.2023 року складений ТОВ «СЗУ УКРАЇНА», та яка становить 40 482,87 гривень. Суму страхового відшкодування було розраховано наступним чином: 96 438,45 гривень - 40 482,87 гривень = 54 955,58 гривень. Отже, враховуючи викладене вище, відповідач вважає, що відсутні підстави для виплати страхового відшкодування Позивачу. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце були належним чином повідомленні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Чіп Я.М. надав до канцелярії суду заяву в якій просив здійснити розгляд справи за відсутності його клієнта та нього самого. Позовній вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»» - Ровінська Т.С. у відзиві на позовну заяву надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволенні. [PERSON] , як третя особа, в судове засідання не з`явилась, клопотань щодо розгляду справи не надала. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.06.2023 року о 20:28 годині по вул. Магістральній у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Kia Venga» державний номерний знак [NUMBER] , у порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на головну дорогу з другорядної, не переконався у безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , який рухався по головній дорозі, пошкодивши транспорті засоби, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані обставини встановленні, та об`єктивно підтверджуються постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 року, якою встановлена водія [PERSON] у скоєному ДТП. Внаслідок зазначеної події зазнав значних механічних пошкоджень автомобіль «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у користуванні позивача на підставі власного посвідчення водія та отриманого від власника ТЗ [PERSON] свідоцтва про реєстрацію ТЗ № [NUMBER] . Разом із цим, встановлено, та не оспорюється сторонами, що Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Kia Venga» державний номерний знак [NUMBER] , застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності водіїв № 211244182. Позивач стверджує, що він є законним користувачем належного третій особі транспортного засобу, тому, 26 червня 2023 року відповідачу була подана позивачем заява про виплату страхового відшкодування, на яку він отримав фактичну відмову у виплаті з мотивів того, що позивач не є власником пошкодженого з вини страхувальника транспортного засобу автомобіля «Peugeot» державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючі викладені обставини позивач вважає, що було порушене право позивача на отримання страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, а отже потребує судового захисту, а посилання страхової компанії на відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування позивачу з огляду на те, що він не є власником пошкодженого ТЗ є помилковими. Відповідач заперечує позовні вимоги, оскільки відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] , його власником є фізична особа - [PERSON] , а отже саме вона має право на страхове відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страховик несе відповідальність відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. За змістом статті 29 Закону, в разі пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розраховані згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092., якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відповідно до пункту першого частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вартість відновлювального ремонту, згідно наведеного вище Звіту, складає 372 675,29 гривень, та перевищує середню ринкову вартість досліджуваного автомобіля - 96 438,45 гривень. Відповідно до ст. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Вартість транспортного засобу «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] у пошкодженому стані було визначено на підставі Висновку експертного дослідження №2518/1 від 16.07.2023 року складений ТОВ «СЗУ УКРАЇНА», та яка становить 40 482,87 гривень. Суму страхового відшкодування було розраховано наступним чином: 96 438,45 гривень - 40 482,87 гривень = 54 955,58 гривень. Відповідачем було направлено листи Позивачу щодо надання заяви з банківськими реквізитами від власника транспортного засобу «PEUGEOT», [NUMBER] з документом, що посвідчує особу власника, тобто фактично, відповідач не намагався уникнути свого обов`язку по відшкодуванню шкоди, проте вважає, що цю шкоду він повинен виплатити належній особі, якою на його думку є власниця автомобіля [PERSON] . Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). При цьому ст. 35 Закону обумовлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, зокрема документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну Із заявою про виплату матеріального збитку по полісу №211244182 до ПрАТ «СК «УНІКА»» звернувся [PERSON] із обґрунтуванням свого звернення, що він є володільцем транспортним засобом на підставі власного посвідчення водія та отриманого від власника ТЗ [PERSON] свідоцтва про реєстрацію ТЗ № [NUMBER] . Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом із тим, відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 108 від 30.05.2022 року затверджено за поданням Моторного(транспортного)страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих в розмірі 160 000 гривень на потерпілого. Отже, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди майну потерпілої особи, який спричинений з вини водія, який керував забезпеченим (застрахованим) відповідачем транспортним засобом покладається саме на страхову компанію в межах загального ліміту відповідальності страховика (160 000 грн.). За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Відповідно до п. 35.2, ч. 2, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.\~До такої заяви дода ється документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові\~від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Встановивши, що [PERSON] управляв транспортним засобом\~на підставі\~посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, суддя вважає, що він\~правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті\~1166\~ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 12.05.2022 року по справі № 623/290/21 від 7 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 3 квітня 2019 року у справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 на які також посилається позивач по справі. З огляду на вищевикладене, суд вбачає можливість для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму коштів страхового відшкодування, яка була розрахована відповідачем шляхом проведення відповідних експертних досліджень та розрахунків у сумі 54\~955,58 грн. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн., що загалом становить 11\~073,60 грн. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: partial