Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Колошкін П. І., 14.07.2023 року (вх. № 14839) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про встановлення факту в порядку ст. 316 ЦПК України, у якій просить суд встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] - однією сім`єю більше п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період часу з 2016 року по [INFO] (а.с. 1-4). Заява обґрунтована, зокрема тим, що [INFO] помер дядько заявника [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , яка у свою чергу була тіткою заявника та сестрою його батька [PERSON] . На момент смерті [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Заявник з 2016 року і до дня смерті [PERSON] проживав разом із ним за згаданою адресою однією сім`єю. [PERSON] був пов`язаний з [PERSON] та [PERSON] спільним побутом, вони вели спільне господарство, разом здійснювали утримання квартири. Заявник допомагав [PERSON] доглядати його дружину до дня смерті, а у подальшому доглядав і його до дня його смерті, здійснював організацію похоронів та поховання. Так, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла згадана квартира. [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки спільно з ним проживав однією сім`єю протягом більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2016 року по [INFO] року включно, звернувся до П`ятої львівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини, якою заведено спадкову справу № 163/2023 та повідомлено заявника про те, що факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Інших спадкоємців у [PERSON] немає, оскільки його батьки і дружина померли, а дітей, братів та сестер він не мав. Будь-які спори про право відсутні. Таким чином, заявник просить суд встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 2016 року по [INFO] року включно. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 23). Актом Залізничного районного суду м. Львова про відсутність документу від 14.07.2023 року стверджується, що у матеріалах поданої заяви не містять квитанції про сплату судового збору, яка вказана у додатках до такої (а.с. 24). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2023 року заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 25-26). 24.07.2023 року (вх. № Еп-3338/23) на електронну адресу суду від уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Колошкіна П. І. надійшла письмова заява про усунення недоліків заяви, у якій останній виправив недоліки такої (а.с. 28). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. Витребувано у П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 163/2023, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 35-36). 02.10.2023 року (вх. № 20730) на адресу суду, на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2023 року надійшла копія спадкової справи № 163/2023 (а.с. 48, 49-58). Позиція сторін по справі. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у таке не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомили. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Кінаш Д. В. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив суд такі задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 23.01.2023 року, стверджується що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 9). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.06.2005 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , 07.06.2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.03.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.06.1977 року, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.07.1999 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Копією акту ЛКП «Львівський ліхтар» від 10.03.2023 року стверджується, що [PERSON] з 2016 року проживав у квартирі [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] оплачував комунальні послуги, які надавалися за адресою [ADDRESS] . Копіями квитанцій, зокрема: - № 24P9-0H98-HXPE-X817 від 08.04.2020 року на суму 15 000 грн.; - № H9T8-TA90-3MTT-956B від 17.06.2020 року на суму 15 000 грн.; - № A7PM-M8PA-K4P6-92XK від 15.07.2020 року на суму 12 000 грн.; - № BHX4-6KEX-58CP-A20A від 14.08.2020 року на суму 1 100 грн.; - № KAC0-ME17-377C-XB4C від 15.11.2020 року на суму 7 000 грн.; - № 2413-H6C8-T8HX-9PEP від 13.12.2020 року на суму 7 000 грн.; - № 2523-BE69-33PC-222P від 12.01.2021 року на суму 7 000 грн.; - № KTM0-K1B8-66P9-T9BE від 01.03.2021 року на суму 20 грн.; - № KP21-4HXT-099C-2CBM від 24.04.2021 року на суму 1 000 грн.; - № 3HBT-H659-3M0A-97MT від 05.11.2021 року на суму 2 400 грн., а також фотокопією банківської картки № [NUMBER] , відкритої у відділені АТ «Альфа-Банк», встановлено, що [PERSON] здійснював перекази грошових коштів [PERSON] (а.с. 22, 30, 31, 32, 33, 34). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидовою Н. І., зареєстрованого у реєстрі за № 413, квартира [ADDRESS] , загальною площею 32, 9 кв.м, житловою площею 16, 9 кв.м, з підвалом площею 3 кв.м, належала на праві власності [PERSON] (а.с. 15). З копії заяви про прийняття спадщини за законом від 22.03.2023 року, посвідченої 24.03.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дума Г. М., зареєстрованої у реєстрі за № 1741, встановлено, що [PERSON] звертався до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 50). Копією листа П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 440/0214/4 від 04.04.2023 року стверджується, що [PERSON] повідомлено про те, що факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 ЦПК України (а.с. 55). Із досліджених копій матеріалів спадкової справи № 163/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яку заведено 24.03.2023 року, встановлено, що будь-які особи, крім [PERSON] , не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини внаслідок смерті [PERSON] (а.с. 49-58). Щодо показів свідків. Суд зазначає, що свідки надали покази під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, у тому числі за введення суду в оману (а.с. 62, 63). Так, [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка повідомила, що вона є матір`ю заявника. Підтвердила те, що [PERSON] з 2016 року постійно проживав із [PERSON] однією сім`єю, мав з ним близькі родинні відносини, вони вели спільний побут, їздили разом на відпочинок. Пояснила також, що заявник проживав з ним у зв`язку з тим, що йому у такий спосіб було ближче їздити на навчання. [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка повідомила, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім`єю з 2016 року, вони разом ходили у магазини, проводили дозвілля, вели спільний побут, утримували квартиру, а їх відносини були близькими, родинними. Під час відвідувань їхньої квартири вона бачила, що у помешканні є особисті речі [PERSON] та його спальне місце. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з нормами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом № 552/196/20 від 27.05.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки суду. Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, у рішенні «Bellet v. France» («Белле проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року. Дослідивши обставини справи та враховуючи наведені норми,

Outcome: approved