Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області та просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, тобто з позивачем за місцем її реєстрації або проживання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 23 січня 2021 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Проте життєві обставини склались таким чином, що з вересня 2021 року вони припинили спільне проживання. За час подружнього життя у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 31 березня 2022 року з відповідача на користь позивача було присуджено стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Згодом рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року їх шлюб було розірвано. Із самого народження дочки і по даний час, вона проживає разом із позивачем, яка створила для її розвитку належні умови та сумлінно виконує свої батьківські обов`язки. Позивач забезпечує дитину усім необхідним, доглядає її, утримує, піклується її здоров`ям, вихованням, розвитком, а тому вважає, що для визначення місця проживання разом зі нею наявні усі вагомі підстави, що місце проживання доньки має бути визначено саме з нею. У свою чергу відповідач відвідував дитину лише декілька разів з часу її народження, спроб навести контакт з дитиною не вчиняв, що, на думку позивача, свідчить, що дитина його не цікавить. Також позивач вказує, що вона не чинитиме жодних перешкод відповідачу для спілкування з дитиною і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява, у якій він просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Від представника третьої особи Отупор С.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги позивача підтримує. Висновок Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 09 червня 2023 року №09-806 підтримує. Дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне. Судом встановлено, що сторони з 23 січня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2021 року (а.с.7). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих виконавчим комітетом Дубровицької міської ради [PERSON] , [INFO] з 28 вересня 2021 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою з 03 липня 2019 року зареєстрована також її мати [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). Згідно копії рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 31 березня 2022 року з відповідача на користь позивача було присуджено стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 27 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17). Як вбачається із висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13 лютого 2023 року [PERSON] відповідно до рішення суду, сплачує аліменти на дитину, які позивач використовує за призначенням для задоволення потреб дитини (а.с.12). Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 23 січня 2023 року, позивач з дитиною проживає по [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , під час зустрічі із колишнім чоловіком у дитини з`являється страх та тривожність (а.с.13-14). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 23 січня 2023 року [PERSON] проживає з дочкою в будинку батьків, по [ADDRESS] . Будинок просторий, зроблений ремонт, наявні комунікації. У [PERSON] з дитиною є окрема кімната. Для розвитку дитини створені всі належні умови, є місце для сну, столик для годування, іграшки. Дитина доглянута, спокійна та радісна. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі М. С. проти України, заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини Хант проти України від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради про доцільність визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю встановлено, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у період якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Проте сімейне життя у них не склалося, а тому подружжя одразу після народження дочки почали жити окремо. [PERSON] з дочкою залишилися проживати у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . 13 лютого 2023 року було обстежено умови проживання дитини та встановлено, що будинок складається з 5 житлових кімнат, кухні, котельні, ванної кімнати, коридору, веранди. На час обстеження в будинку тепло, чисто, прибрано. Наявна різна побутова техніка. Малолітня [PERSON] проживає з матір`ю в окремій мебльованій кімнаті, де для дитини облаштовано окреме спальне місце, є багато дитячих іграшок та літератури. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, якісним харчуванням тощо. Під час проведеної бесіди з матір`ю [PERSON] встановлено, що вона не заперечує, щоб батько бачився з дочкою. Під час проведених бесід з батьками дитини встановлено, що малолітня [PERSON] постійно проживає з матір`ю та через свій малолітній вік дуже до неї прихильна. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. Батько дитини [PERSON] підтвердив, що донька постійно проживає з матір`ю, однак він хоче частіше бачитися з дочкою, тому на підставі його заяви прийнято рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 10 березня 2023 року № 37, відповідно до якого визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дочки. Питання про доцільність визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] слухалося на засіданні комісії з питань захисту дитини 07 червня 2023 року. Обставин та умов, які б перешкоджали проживанню [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , Органом піклування - виконавчим комітетом Дубровицької міської ради не виявлено. Таким чином, Орган опіки та піклування -виконавчий комітет Дубровицької міської ради вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради, оскільки висновок є повним, досліджувалося питання прихильності дитини до кожного із батьків, матеріальне забезпечення батьків, умови проживання, а тому вказаний висновок було ухвалено з метою дотримання інтересів дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Беручи до уваги, що у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, ураховуючи встановлені сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітньої дитини за місцем проживання, більшу прихильність до матері, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, враховуючи, що малолітня дитина вже протягом тривалого часу проживає з матір`ю в будинку її батьків, де створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, при цьому зміна місця проживання малолітньої дитини, по суті, припинення їх щоденного контакту зі своєю матір`ю, може негативно вплинути на її психіку та можливості для розвитку, а також з врахуванням висновку Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради про доцільність визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задоволити. Разом із тим, суд наголошує, що визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Взаємоповага та створення максимально сприятливих умов для розвитку та виховання дитини має бути самоціллю для обох батьків. Слід зауважити, що жоден з них не в праві накладати якісь обмеження на участь іншого у вихованні дітей. При цьому, батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки позовні вимоги слід задоволити, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved