Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Мелешка І.В. звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, з індексацією відповідно до закону. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дитини. На момент ухвалення рішення суду відповідач мав мінливий дохід, працював не офіційно та часто змінював місце роботи. Зараз він офіційно працевлаштований, отримує стабільну зарплатню. На підставі викладеного просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2020, справа №629/1371/20 та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Ухвалою судді від 08 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Мелешка І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Вказав, що на сьогоднішній день розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2016 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 26.02.2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.07.2020 року змінено розмір стягуваних аліментів на підставі судового наказу від 26.02.2018 року, з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на стягнення у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч.ч. 1-2 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів ґрунтуються на зростанні потреб у дитини з віком, зміні цін на продукти, одяг, а також покращення матеріального становища платника аліментів, який на даний час офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини, враховуючи думку відповідача, який не заперечував проти задоволення позову, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення, визначених раніше судом аліментів, а саме на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved