Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Куролеса М.Г., звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свій позов мотивує тим, що 11 червня 2009 року, його мати [PERSON] , знаходячись з 08 листопада 2008 року у шлюбі з [PERSON] , народила сина (позивача у справі) [PERSON] , після чого сімейні стосунки з відповідачем не склалися з за того, що батько позивача - відповідач по справі не вважав [PERSON] своїм біологічним сином. Дана обставина була предметом іншої справ, про виключення [PERSON] , як батька з актового запису про народження сина [PERSON] . Вказує що суд відмовив [PERSON] у задоволенні позову. Вказує, що мати після розлучення разом з ним переїхала проживати до своїх батьків в с. Жадове Семенівського району де і проживала до [INFO] - дня своєї смерті. Після смерті своєї матері по теперішній час позивач проживає разом зі своїми бабусею та дідусем. Батько позивача [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , не спілкується та не зустрічається з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу, до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Грошові кошти яки призначені позивачу у виді пенсії по утраті годувальника і які поступали на картку на дитину не тратив, а знімав та використовував на свої потреби. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно нього - [PERSON] [INFO] , визнати його місце проживання разом з бабусею [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та стягнути судові витрати. Судовий розгляд справи здійснюється з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідач та його представник в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судові засідання на виклики суду не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не направляв. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи - Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Суд, ознайомившись із позовною заявою, заслухавши вступне слово представника позивача пояснення третьої особи, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, взявши до уваги позицію служби у справах дітей Семенівської міської ради Чернігівської області, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що мати позивача та відповідач перебували у шлюбних відносинах та є батьками позивача [PERSON] [INFO] , що стверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 10, 13). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14). На даний час дитина перебуває на повному утриманні бабусі та дідуся, що стверджено письмовими доказами, які приєднано до матеріалів справи. Батько дитини - [PERSON] тривалий час не спілкується із сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться життям та вихованням дитини. Як вбачається зі змісту висновку служби у справах дітей Семенівської міської ради Чернігівської області, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] [INFO] (а.с. 23, 24). Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, що може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до сина. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність у нього необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для її виховання. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення його батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться його життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дитиною, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні підлягають задоволенню. Разом з цим, позивач просив вирішити питання щодо місця проживання [PERSON] . Так судом встановлено що позивач на даний час проживає разом з бабусею та дідусем, навчається у 9 класі Жадівського ЗСО І-ІІІ ступенів імені Т.Г. Шевченка. [PERSON] є бабусею [PERSON] , вона старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з учителями, класним керівником, його однокласниками. Стан місця проживання дитини задовільний. Тому суд вважає що позов в цій частині підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн за подання позову. Оскільки позов задоволено повністю, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved