Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Орган опіки і піклування Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області звернувся до суду в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві викладено наступну позицію. До Органу опіки і піклування Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради надійшли матеріали від [PERSON] щодо невиконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] відносно їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В ході перевірки були встановлені наступні факти та докази неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на повному утриманні матері [PERSON] .. Відповідач [PERSON] станом на 19.09.2022 має заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 116 769,57 грн.. Також, згідно акту від 21.09.2022 [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] .. Відповідно до довідки КЗ «Некрасівський ліцей Якушинецької сільської ради Вінницької області» №112 від 16.09.2022 [PERSON] не бере участі у вихованні дитини. Згідно довідки КНП «Якушинецький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27.09.2022 №09-126 [PERSON] не цікавиться станом здоров`я своєї дитини [PERSON] .. Комісією з питань захисту прав дитини Якушинецької сільської ради 29.09.2022 було розглянуто дане питання та прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. 04.10.2022 виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради було затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини. На підставі вищевикладеного просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] .. Ухвалою судді Немирівського районного суду Вінницької області Войницької Т.Є. від 02.11.2022 матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування Якушинецької сільської ради передано на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області (а.с. 24). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І. від 19.01.2023 матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування Якушинецької сільської ради повернуто до Немирівського районного суду Вінницької області для виконання вимог ч. 3 ст. 31, ч.ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України (а.с. 32). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. від 22.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування Якушинецької сільської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а.с. 45-46). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сіті (а.с. 73). В судовому засіданні 13.10.2023 представник позивача [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин та просила його задоволити, оскільки додані до позовної заяви докази підтверджують факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до його дочки [PERSON] .. Додатково вказала, що під час засідання Комісії з питань захисту прав дитини при вирішенні питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав було заслухано дитину [PERSON] , яка пояснила, що батько участі у її вихованні та утриманні не приймає, вона з ним не спілкується, він її не відвідує. Також представник позивача зазначила, що відповідач, як батько дитини, до органу опіки та піклування з приводу перешкод йому у спілкуванні із дитиною не звертався. Окрім того, представник позивача додала, що після початку війни мати із дитиною виїхали за межі України. На сьогоднішній день дитина навчається. Службою у справах дітей було надано дозвіл матері дитини [PERSON] забрати документи з навчального закладу для можливості навчання дитини за межами України. В наступне судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила позов задоволити, а справу розглянути у її відсутність (а.с. 88). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.10.2023 позов не визнав, вказав, що саме його колишня дружина вирішила так, щоб він із дитиною не спілкувався. Відвідувати дитину в школі він не мав можливості. Вказав, що дійсно має борг по сплаті аліментів та за час розгляду справи в суді не сплатив борг. Також зазначив, що спілкуватися із дитиною не має можливості, оскільки дитина перебуває за межами України. В наступне судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Янчук В.І. та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити (а.с. 49, 69). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та учасників справи відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань до суду не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 16). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 16.07.2021 зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів №31064/17.3-25/07 від 19.09.2022, виданої Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), станом на 19.09.2022 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 116 769,57 грн.(а.с. 17). З Акта від 21.09.2023, що затверджений сільським головою Якушинецької сільської ради Романюком В.С., вбачається, що батько дитини [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні дитини не приймає, дитину не відвідує (а.с. 18). Відповідно до копії довідки КЗ «Некрасовський ліцей Якушинецької сільської ради Вінницької області» №112 від 16.09.2022 батько дитини [PERSON] учениці 9 класу [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує (а.с. 19). Згідно листа КНП «Якушинецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Якушинецької сільської ради №09-126 від 27.09.2022 [PERSON] не звертався з жодних питань щодо стану здоров`я своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету Якушинецької сільської ради №379 від 04.10.2022 вирішено затвердити рішення комісії з питань захисту прав дитини Якушинецької сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] , за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 21). З Висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] №109 від 26.04.2023 (а.с. 70) вбачається, що Служба у справах дітей Якушинецької сільської ради, будучи третьою особою у справі за позовом Органу опіки та піклування Якушинецької сільської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, повідомляє, що дане питання було подано та розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при Якушинецькій сільскій раді 29.09.2022 за №37. На підставі поданих документів, служба у справах дітей Якушинецької сільської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 27 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Суд при вирішенні справи враховує наданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та вважає, що вказаний висновок є достатньо обґрунтованим і відповідає інтересам дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час вирішення спору суд керується в першу чергу інтересами дитини, бере до уваги, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, у якнайкращих інтересах дітей буде збереження їхніх зв`язків із обома батьками. Суд також зауважує, що інтереси дітей у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не повинні мати наслідком вплив на права та інтереси дітей. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , дитиною не цікавиться, не надає матеріального утримання, хоча таких перешкод йому ніхто не чинив. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що позивачка чинить йому перешкоди в спілкуванні із дочкою та з цього приводу він звертався із відповідними зверненнями до органу опіки та піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Також, суд вважає необхідним зауважити, що за час перебування справи на розгляді в суді, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та доказів сплати заборгованості по аліментам. Факт перебування дитини разом із матір`ю за межами України у зв`язку із воєнними діями на території України не може розцінюватися судом, як перешкоди для відповідача у виконанні його батьківських обов`язків. Досліджені судом обставини справи дають підстави вважати, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо його поведінка зміниться. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Разом з тим, судом встановлені обставини, які свідчать, що такий вплив на [PERSON] як позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини [PERSON] .. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 06.10.2021 по справі № 320/5094/19, від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 24.04.2019 у справі № 300/908/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Позивачем доведено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав. З огляду на основіповно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач в силу п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн..

Outcome: approved