Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд припинитиобтяження на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у виді заборони, реєстраційний номер обтяження 51386760, перенесений до новоствореного розділу №2781972218040 від 16.08.2023 реєстратором Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області на підставі повідомлення б/н колгоспу «Кутузова». В обґрунтування заяви позивач вказує, що в ході оформлення спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вона дізналась, щозгідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.08.2023 індексний номер документа 343024701, відповідно до якого на вказаний житловий будинок значиться обтяження у виді заборони, власник: [PERSON] . Дане обтяження було накладено на підставі повідомлення б/н колгоспу «Кутузова», дата виникнення: 29.05.1969 року. Відповідно до договору дарування від 04.11.1994 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , також в договорі зазначено, що жодних заборон на будинок немає і вчинення нотаріальних дій проведено без будь-яких застережень Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2023 та витягу з Державного реєстру речових прав від 04.10.2023 позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач вказує, що не має жодних зобов`язань перед колгоспом «Кутузова», а обтяження у виді заборони перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03.11.2023 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подавав. Від імені третьої особи на стороні відповідача - державного реєстратора Новоборівської селищної ради Антонюк Наталії Миколаївни надійшло клопотання за підписом селищного голови, в якому останній просить розгляд цивільної справи провести без участі третьої особи за наявними документами, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.08.2023 індексний номер документа 343024701, значиться наступне обтяження: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 3023829; Зареєстровано: 28.03.2006 12:07:52 за № 3023829 реєстратором: Черняхівська державна нотаріальна контора; Підстава обтяження: повідомлення, б/н, колгосп «Кутузова»; Об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] ; Додаткові дані: Архівний номер: 2008037ZITOMIR12, Архівна дата: 14.04.2000 Дата виникнення: 29.05.1969, номер реєстра: 18, внутр. № 45012E2F25F141302439. Відповідно до договору дарування від 04.11.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №1735, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . В договорі зазначено, що жодних заборон на будинок немає. Відповідно до витяту з Державного реєстру речових прав від 16.08.2023, індексний номер витягу: 343034925 в розділі «Актуальна інформація про речове право», Номер відомостей про речове право: 51386476, дата державної реєстрації 11.08.2023 державним реєстратором Новоборівської селищної ради Антонюк Наталією Миколаївною, проведена державна реєстрація договору дарування, серія та номер: 1735, виданий 04.11.1994 державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстровано право власності на вказаний будинок за матір`ю позивача [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №349048173 від 04.10.2023 року в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» при перенесенні до новоствореного розділу №2781972218040 від 16.08.2023 державним реєстратором Новоборівської селищної ради було перенесено обтяження № 3023829 від 28.03.2006 року, яке було накладено Черняхівською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення б/н колгоспу «Кутузова» на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Після перенесення присвоєно номер запису обтяження: 51386760. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №73489603 від 08.08.2023 року до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , 29.05.2023 року заведено спадкову справу №56/2023. Відповідно до копії листа приватного нотаріуса Житомирського РНО Косинського С.О. від 08.08.2023 року за вих.№141/01-16 спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за законом в цілій частці є дочка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 1059 від 04.10.2023, виданого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Косинським С.О., та витягу з Державного реєстру речових прав від 04.10.2023 № 349046889 позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до рішення сорок другої сесії шостого скликання від 04.09.2015 № 894 Володарсько-Волинської селищної ради «Про перейменування окремих вулиць смт.Володарськ-Волинський» перейменовано вулицю Островського на вулицю Руднівську та Комсомольську на Ринкову. 28.07.2023 Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради на ім`я [PERSON] виданий технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно історичної довідки №3769 від 15.09.2023 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кутузівський» проіснував до 03.03.2005 року. Відповідно до відповіді №303602 від 02.11.2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кутузівський» є зареєстрованою юридичною особою, на дату розгляду справи не є припиненою. Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно п. 5 гл. 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 ввід 22.02.2012 р., нотаріус знімає заборону відчуження майна, серед іншого, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, а також за рішенням суду. Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно вимог ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Враховуючи те що, підставою накладення обтяженнябуло повідомлення колгоспу «Кутузова», з дати виникнення підстави накладення обтяження, а саме з 29.05.1969 року минуло 54 роки, внаслідок накладеного обтяження, а саме заборони на нерухоме майно позивач не має можливості розпоряджатись майном, що перешкоджає позивачеві як спадкоємцеві майна користуватись своїми спадковими правами, жодних доказів обґрунтованості продовження дії даного обтяження позивач не надав, суд виходячи із встановлених обставин, вбачає невідповідність заходу втручання держави в право власності спадкодавця та спадкоємця критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та припинити обтяження у вигляді заборони щодо вказаного вище нерухомого майна.

Outcome: approved