Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що під час спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , народилася [INFO] дитина - [PERSON] . Відомості про батька дитини записано відповідно до частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України. В зв`язку з тим, що до народження дитини [PERSON] вони проживали проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, позивач просить винести рішення, яким визнати його батьківство відносно цієї дитини. Окрім цього, [PERSON] просить виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про її народження, зазначивши замість нього позивача як батька дитини. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2022 року залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а також замінено третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Романівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на належну - Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися. Позивачем, відповідачем [PERSON] та Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заявлено клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач [PERSON] позов визнала, а третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 2307 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина встановлена судовим рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року, яке набрало законної сили 28 липня 2022 року, і на підставі частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягає доказуванню. Цим же судовим рішенням було задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб між [PERSON] та нею. Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00037139568 від 12 жовтня 2022 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 2022 року Конотопським відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що 27 квітня 2022 року цим органом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис № 150 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до частини першої статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. За змістом частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі статтею 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Із положень статті 134 СК України слідує, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як передбачено частиною першою статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що правовідносини між батьками та дітьми виникають на підставі їх кровної спорідненості, відомості про яку мають бути зареєстровані в установленому законом порядку. Походження дитини від батька, який із матір`ю дитини перебуває у шлюбі, засвідчується органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Водночас особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Суд встановлює батьківство на підставі сукупності зібраних доказів, які підтверджують, у тому числі спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також визнання особою свого батьківства. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок молекулярно-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» (Кalacheva v. Russian Federation, рішення від 7 травня 2009 року, заява №3451/05, пункт 34) вказав на те, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Висновок експертизи, у тому числі молекулярно-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі ухилення учасника справи від участі в експертизі, зокрема нез`явлення його на експертизу або неподання ним експертам необхідних матеріалів, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Водночас, неявка особи, яка бере участь у справі, на експертизу або ухилення цієї особи від подання експертам необхідних матеріалів, якщо без цього провести експертизу неможливо, не є безумовною підставою для визнання чи відмови у визнанні судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза. Це питання вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від того, яка сторона, через які причини не з`явилася на експертизу або не подала експертам необхідних матеріалів, а також яке значення має для неї висновок експерта, беручи до уваги всі докази, що є у справі в їх сукупності. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2022 року за клопотанням [PERSON] у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи були поставлені питання: 1. Чи являється [PERSON] [INFO] біологічним батьком [PERSON] [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] [INFO] , та якою є вірогідність такого батьківства? 2. Чи являється [PERSON] [INFO] біологічним батьком [PERSON] [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] [INFO] , та якою є вірогідність такого батьківства? Згідно висновка експерта № 103-5-2023 від 21 липня 2023 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, зразки крові [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації даної установи. [PERSON] для відбору зразка крові не з`явився. За результатами експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша, друга статті 89 ЦПК України). Встановлені обставини справи, проаналізовані норми закону, які регулюють правовідносини щодо визнання батьківства, в тому числі і щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, враховуючи результати проведеної у справі судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, визнання відповідачем [PERSON] батьківства позивача щодо дитини [PERSON] [INFO] , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у випадку, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до підпункту 2.13.1 пункту 2.13 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 (далі Правил), рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Підпунктом 2.16.4 пункту 2.16 розділу ІІ Правил визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи. В матеріалах справи міститься рахунок-фактура № 21/10/2023 від 10 лютого 2023 року та квитанція № 0.0.3101229798.1 від 17 липня 2023 року про сплату позивачем 16302,00 грн за проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи. За таких обставин, суд стягує з відповідачів витрати на проведення цієї експертизи по 8151,00 грн з кожного. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також присуджує з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved