Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач та відповідач у період з 2010 року по 2015 рік проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Коштів на утримання малолітньої дитини у добровільному порядку відповідач не надає та не приймає участі у вихованні сина та його утриманні. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що, однак, є не достатнім для забезпечення належного рівня життя. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2833 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 12.10.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, у якій позов визнав, зазначивши, що наслідки визнання позову йому зрозумілі, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідно: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.07.2011 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00042414607 від 22.11.2023 року. Згідно з довідкою про склад сімї Адамівського старостинського округу № 391 від 04.10.2023 року син [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання в [ADDRESS] разом з матірю [PERSON] . Згідно з довідкою від 13.07.2022 року № 6802-5001866908 [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа. Частиною 2 ст. 51 Конституції України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року закріплено що, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-2\~ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позовних вимог, то суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2833 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини, а також є мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 7 закону України «Про державний бюджет на 2023 рік». На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, а відповідач у підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги, то витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved