Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Кантура О.А. звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у 2016 році проживала та працювала у місті Запоріжжя, де познайомилася з відповідачем, з яким з грудня того ж року почала спільно проживати. У березні 2017 році [PERSON] зробив їй пропозицію одружитися, подарував обручку під час спільного проживання у місті Трускавці, на що вона погодилася. Вказує, що з травня 2017 року сторони стали проживати разом у місті Києві в квартирі його батьків за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у позовній заяві стверджує, що вони з [PERSON] разом працювали, вели спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, гроші витрачали для спільних потреб, придбавали речі домашнього вжитку, подорожували та відпочивали. Так, 18.11.2017 придбано автомобіль «Great Wall Haval Н3», чорний, 2012 року випуску, за 235 000,00 грн, покупцем і власником якого є [PERSON] . Крім цього позивач вказує, що за спільні кошти придбавалися: шафа-купе 2017 року ринковою вартістю 6 500,00 грн, комплект стільців і столу - 1200,00 грн, чотири крісла для кемпінгу - 2 200,00 грн, коптильня для холодного копчення - 2 300,00 грн, кальян - 1 000,00 грн, на загальну суму 246 883,45 грн. Однак, через подружню зраду, відносини були припинені, з 19.10.2018 [PERSON] проживала окремо. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу і кожен з них не перебував в іншому шлюбу, вказане майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила суд: 1) встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 30 травня 2017 року по 19 жовтня 2018 року; 2) визнати автомобіль «Great Wall Haval Н3», чорний, 2012 року випуску, шафу-купе 2017 року, комплект стільців і столу, чотири крісла для кемпінгу, коптильню для холодного копчення та кальян загальною вартістю 246 883,40 грн такими, що були набуті за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу об`єктом їх спільної сумісної власності. 3) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини автомобіля «Great Wall Haval Н3», чорний, 2012 року випуску, шафи-купе 2017 року, комплекту стільців і столу, чотири крісла для кемпінгу, коптильні для холодного копчення та кальяну, виділивши їй 1/2 частини у вигляду грошової компенсації вказаного майна у сіму 123 441,73 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 головуючим суддею у справі обрано [PERSON] . Ухвалою суду від 02.09.2019 провадження у справі відкрито. 25.10.2018 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності. В обґрунтування зустрічних позовних вимог представник [PERSON] - адвокат Папенко Р.С. вказав, що сторони перебували певний час в одній квартирі у зв`язку з дружбою і необхідністю [PERSON] проживати в місті Києві для нової роботи, жодних взаємних прав та обов`язків між сторонами не існувало. Щодо вказаного у первісному позові майна зазначено, що воно було придбано за власні кошти [PERSON] , зокрема, автомобіль «Great Wall Haval Н3» придбаний за кошти від продажу його старого автомобіля у сумі 86 000,00 грн та подарунку матері в сумі 103 000,00 грн, на підтвердження чого долучено розписку від 18.11.2017. Стверджує, що [PERSON] жодного відношення до придбання спірного майна не має. У зв`язку з чим, ним подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив суд: 1) визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на шафу-купе, комплект стільців і столу, чотири крісла для кемпінгу, коптильню для холодного копчення, кальян та автомобіль «Great Wall Haval Н3»; 2) відмовити в задоволенні первісного позову. Ухвалою суду від 19.02.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності та об`єднано їх в одне провадження. 06.03.2020 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому [PERSON] заперечувала щодо придбання спірного майна виключно за особисті кошти [PERSON] , оскільки нею також зроблено вагомий внесок в частині придбання спірного майна за власні збереження, на підтвердження чого надала відомості про доходи та дані з трудової книжки. Щодо розписки, про яку вказав у своєму зустрічному позові [PERSON] , зазначила, що ставить її під сумнів, у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення, що є порушенням ч. 5 ст. 719 ЦК України. Ухвалою суду від 08.07.2020 задоволено клопотання [PERSON] , призначено у справі судову фізико-хімічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1) Чи відповідає давність складеної розписки [PERSON] , щодо отримання ним в дар грошових коштів від імені [PERSON] даті, яка зазначена в цьому документі? 2) Якщо ні, то в який період був написаний даний документ? 21.09.2020 Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України повернув матеріали цивільної справи без виконання ухвали суду від 08.07.2020 у зв`язку з відсутністю зареєстрованої відповідним чином судової методики та необхідного обладнання для проведення призначеної експертизи. На підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду м. Києва від 13.05.2021, рішення Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08.04.2021 «Про звільнення судді [PERSON] з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку», 13.05.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого головуючим суддею у справі обрано суддю Головчака М.М. Ухвалою суду від 07.06.2021 провадження у справі відновлено, прийнято до провадження судді Головчака М.М. Ухвалою суду від 10.02.2022 задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Кантура О.А., призначено у справі судову фізико-хімічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14.06.2022 задоволено клопотання директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, змінено назву призначеної експертизи на «судово-технічну експертизу документів» замість невірної «судової фізико-хімічної експертизи», зобов`язано сторін у справі надати в розпорядження суду для направлення експерту досліджуваний документ, а саме розписку від імені [PERSON] щодо отримання ним в дар грошових коштів від імені [PERSON] , яка датована 18.11.2017. 22.08.2022 Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи без виконання ухвали суду від 10.02.2022 у зв`язку з відсутністю досліджуваного документу, а саме вказаної розписки. Ухвалою суду від 23.08.2022 провадження у справі відновлено для продовження розгляду справи. Під час судового засідання, яке відбулося 09.11.2022, [PERSON] надав суду вказану розписку. Ухвалою суду від 09.11.2022 призначено у справі судово-технічну експертизу документів, провадження у справі зупинено. 21.04.2023 на адресу суду повернулися матеріали цивільної справи з висновком експерта № 32450/22-34 від 28.03.2023, в якому вказано, що відповісти на поставлені в ухвалі суду від 10.02.2022 питання не видалося можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами для пишучих приладів. Ухвалою суду від 24.04.2023 провадження у справі відновлено для продовження розгляду справи. Ухвалою суду від 22.05.2023 за клопотанням [PERSON] призначено у справі додаткову судово-технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлені наступні питання: - Чи відповідає давність складеної розписки [PERSON] щодо отримання ним в дар грошових коштів від імені [PERSON] даті, яка зазначена в цьому документі? - Якщо ні, то в який період був написаний даний документ? 26.05.2023 представником [PERSON] адвокатом Папенком Р.С. подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22.05.2023, яка залишена без задоволення постановою Київського апеляційного суду від 30.08.2023 04.10.2023 до суду повернулися матеріали цивільної справи разом з листом Незалежного інституту судових експертиз в якому вказано, що на даний час в їх штаті відсутні спеціалісти, які можуть вирішити поставлені питання, а тому ухвала суду від 22.05.2023 залишена без виконання. Ухвалою суду від 05.10.2023 провадження у справі відновлено для продовження розгляду справи. Ухвалою суду від 02.11.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. У задоволені зустрічних позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. [PERSON] та його представник адвоката Папенко Р.С. у судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги просили задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України визначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 18.11.2017 укладено договір купівлі-продажу № 18/11/17П між ТОВ «Богдан Трейд-Ін» та [PERSON] , відповідно до якого останній придбав автомобіль марки «Great Wall Haval Н3», чорний, 2012 року випуску (т. 1 а.с. 24-26). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її подругою, познайомила її з [PERSON] приблизно у 2017 році як з її хлопцем та майбутнім чоловіком. Разом їздили до міста Мелітополя, в якому проживали їх батьки. Зазначила, що сторони проживали разом як одна сім`я, будували плани на майбутнє, а саме мали намір одружитися. Щодо спірного майна пояснила, що [PERSON] їй неодноразова казала, що вони збирають кошти на придбання автомобіля для спільного користування, разом купували речі для кемпінгу. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що вона познайомилася зі сторонами на роботі, де вони разом працювали, [PERSON] часто заходив до [PERSON] в кабінет, а потім їй стало відомо, що вони перебувають у стосунках. Вказала, що вони їздили на роботу окремо, а після придбання [PERSON] автомобіля, почали разом. [PERSON] також повідомила, що була у квартирі, де проживали сторони та бачила там їх разом. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17). У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial