Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог. Заявник [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що її брат [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Маріуполь, Маріупольського району, Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території України. Зазначає, що в зв`язку з російською агресією проти України, її брат, [PERSON] у період бойових дій у місті Маріуполь, Донецької області, а саме 01 березня 2022 року перебував у своїй квартирі [ADDRESS] . Стверджує, що [PERSON] являвся інвалідом, повністю паралізованим та сліпим, у зв`язку з чим не мав можливості перебувати в підвалі чи на вулиці. Вказує, що під час активних бойових дій вона не мала жодної можливості приїхати до брата додому, в даний будинок були влучені снаряди. Стверджує, що тіло брата, [PERSON] , знайшли сусіди та віднесли на територію медичного інституту м. Маріуполя, там де всі жителі ближніх районів залишали загинувших. Місце поховання брата їй невідоме. На виклад обставин у заяві вказує, що на даний момент вона немає жодних офіційних документів, які б підтверджували факт смерті брата, оскільки на той момент у місті велися активні бойові дії і державні органи з реєстрації актів громадського стану в місті не працювали. Зазначає, що після завершення активних бойових дій у місті Маріуполі, вона не могла дістатися до місця проживання брата, по причині того, що міст через річку Кальміус було зруйновано. Вказує на те, що встановлення факту смерті брата, [PERSON] , [INFO] , для неї має юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку. А тому просить задовольнити заявлені вимоги, а саме встановити факт смерті громадянина України - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті: місто Маріуполь, Маріупольський район, Донецька область, Україна. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою суду від 07.12.2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. У судове засідання, заявник [PERSON] не з`явилася, будучи повідомленою про час, дату та місце розгляду справи належним чином, відомостей про поважність причин неявки до суду не надала. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, зважаючи на наступне. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Статтею 18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права, у своїх рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території, дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Відповідно ч.1\~ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Згідно роз`яснень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , підтверджується відповідно свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.05.1963 року [PERSON] (актовий запис №697) та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.10.1965 року [PERSON] (актовий запис №1352), де батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] , належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.13-14). Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 28.09.1984 року, 28 вересня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.15). З витягу ЄДРДР від 13.11.2023 року встановлено, що 10.11.2023 року [PERSON] звернулася до Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, де було відкрито кримінальне провадження №12023262020004365 відносно даної події, кримінальна кваліфікація: ч.1 ст.115 КК України (а.с.16). На підтвердження факту смерті\~\~ [PERSON] суду надані письмові свідчення очевидця події [PERSON] , з яких вбачається, що 01.03.2022 року вона виявила [PERSON] вже мертвим. У зв`язку з тим, що ніхто з його рідних не міг підійти до будинку через постійні обстріли, вони разом з іншими сусідами винесли його тіло на територію медичного інституту м. Маріуполь, де всі залишали своїх померлих родичів та знайомих, оскільки дана територіє обгороджена, і собаки не могли розтягувати трупи. [PERSON] зазначила, що місце поховання їй невідоме, через те, що там були сотні трупів. (а.с.19). Зазначені обставини також підтверджуються письмовими свідченнями [PERSON] (а.с.21-22). В заяві [PERSON] зазначила, що в 20-х числах березня 2022 року вона покинула місто Маріуполь через окуповану територію міста Новоазовськ, адже це був єдиний спосіб евакуюватися. Згідно довідки №7726-7500829664 від 01.05.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, наразі фактичне місце проживання [PERSON] [ADDRESS] (а.с.10). На підставі викладеного, а також враховуючи, що встановлення факту смерті можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 21\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~- від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, -\~\~ [PERSON] звільняється від сплати судового збору.

Outcome: approved