Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

12 червня 2023 року до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника адвоката Червінського І.М. звернулося Акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в якій просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № іро25048 у розмірі 678285,75 грн та суми сплаченого судового збору. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що 26.07.2021 року [PERSON] уклала з ПАТ "Кредобанк" кредитний договір іро25048 (далі - договір), відповідно до умов якого банк видав позичальнику кредит в сумі 648000,00 гривень на строк до 25 листопада 2039 року на цілі, визначені у п.2.2. договору, натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, достроково кредит та інші нарахування не погасила, внаслідок чого станом на 01.05.2023 року її заборгованість за кредитним договором становить 678285,75 грн, в т.ч. прострочена заборгованість за основним боргом (тіло): 630811,15 грн, прострочені проценти за основним боргом 47474,60 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання з участю сторін\~на 10:00 год. 24 липня 2023 року. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 11 вересня 2023 року. 11 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 27 жовтня 2023 року о 10:00 год. 27\~жовтня 2023\~року у\~зв`язку\~з неявкою\~відповідача розгляд\~справи відкладено\~на 01 грудня 2023 року о 08:45 год. У судове\~засідання 01 грудня\~2023\~рокусторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. При цьому, представник позивача 15 серпня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій просив задоволити позов у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що за анкетою-заявою № 25048 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту, підписаною 01 липня 2021 року [PERSON] , та представником банку [PERSON] , 26 липня 2021 року Акціонерне товариство "Кредобанк"\~та [PERSON] уклали кредитний договір № іро25048 (далі - договір), відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором (п.1.1. договору). Банк видає позичальнику кредит в сумі 648000 грн на строк 220 місяців з терміном погашення до 25 листопада 2039 року (включно) на цілі нерухомість в кредит для осіб в трудових відносинах з [ADDRESS] (п.2.1., п.2.2.1. договору), кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (п.2.4. договору) безготівково, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника на поточний рахунок, вказаний позичальником за заявою позичальника згідно з додатком № 1 до цього кредитного договору (п.2.6. договору). В матеріалах справи така заява позичальника згідно з додатком №1 відсутня. Відповідно до п.2.7. договору, датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку). Упродовж строку користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, розмір яких визначено відповідно до положень цього розділу кредитного договору. З моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за фіксованою процентною ставкою, а саме: 8 % річних - з дати укладення кредитного договору до 25.07.2022 року; 9 % річних - з 26.07.2022 року до 25.07.2023 року; 10 % річних - з 26.07.2023 року до 31.07.2024 року (п.3.3. договору). Згідно п.4.9. договору банк у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.4.9. кредитного договору). Як вбачається з меморіального ордеру № 41758513 від 26 липня 2021 року, позивач перерахував [PERSON] оплату за квартиру за адресою: [ADDRESS] , без ПДВ в розмірі 648000,00 грн. Згідно виписки по особовим рахункам з 26.07.2021 по 01.05.2023, сформованої 11.05.2023, [PERSON] здійснювала оплату відсотків по траншу відповідно до кредитного договору № іро25048 від 26 липня 2021 року. За розрахунком заборгованості за договором кредиту іро25048 від 26.07.2021, наданого позивачем, за відповідачем утворилася загальна заборгованість у розмірі 678285,75 грн, яка складається з тіла кредиту 630811,15 грн та відсотків 47474,60 грн. 23.02.2023 позивач надіслав відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав від [PERSON] протягом 60 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання протягом вказаного терміну - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а саме 664252,29 грн. Докази погашення відповідачем заборгованості перед позивачем у повному обсязі у матеріалах справи відсутні. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ч.1 ст.610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК Україн, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту відповідачу та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за договором та в якому розмірі. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3 ст.77 ЦПК України). Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження виконання ним умов кредитного договору № іро25048 від 26 липня 2021 року надано копію меморіального ордеру № 41758513 від 26 липня 2021 року, відповідно до якого платник АТ "Кредобанк" перерахував [PERSON] оплату за квартиру за адресою: [ADDRESS] , без ПДВ в розмірі 648000,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Оскільки отримувачем коштів у розмірі 648000,00 грн у меморіальному ордері №41758513 від 26 липня 2021 року, який згідно вказаного закону є первинним документом, вказано [PERSON] , а не відповідача у даній справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено виконання своїх договірних зобов`язань перед [PERSON] . Крім того, ані в анкеті-заяві № 25048 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту від 01 липня 2021 року, ані у тексті кредитного договору № іро25048 від 26 липня 2021 року не міститься положень про те, що отримувачем коштів у розмірі 648000,00 грн може бути третя особа. Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписка по особовим рахункам не є належними доказами, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по особовим рахункам без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Таким чином, доводи позовної заяви про те, що банк видав кредит в сумі 648000,00 грн саме позичальнику - відповідачу у даній справі, не підтверджується наявним у справі меморіальним ордером №41758513 від 26 липня 2021 року. Оскільки належні докази виконання позивачем своїх договірних зобов`язань перед відповідачем у матеріалах справи відсутні, суд вважає, що в [PERSON] не виникло обов`язку з погашення заборгованості за кредитом, надання якого саме [PERSON] позивачем не доведено, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed