Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

В провадженні Володарського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] ( представник позивача Неживок Ігор Вікторович ) до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області; держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди . 21.11.2023 [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. В мотивування заяви зазначив, що у зв`язку з розглядом справ за його позовом виникли зобов`язання з оплати витрат на правову допомогу адвоката, яка складає 5000,00 грн. Вказує, що в позовній заяві ним наведено попередній розрахунок суми судових витрат та представником до закінчення судових дебатів зроблено заяву про намір відшкодувати судові витрати. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу надає: додаток до договору про надання правової допомоги від 13.04.2023 та акт наданих послуг до договору від 13.04.2023. Просить розгляд заяви проводити за відсутності його та представника. 01.12.2023 учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Суд повідомив учасників судового розгляду про, день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення ( а.с. 177, 178, 179). Позивач направив відповідачам копію заяви з додатками на ствердження чого надав поштові квитанції (а.с.168, 169). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Володарського районного суду Київської області 13.11.2023 позов [PERSON] задоволено та стягнуто з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь [PERSON] : 10 000 (десять тисяч),00 гривень на відшкодування моральної шкоди; 8844 (вісім тисяч вісімсот сорок чотири),00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди; 1073 (одна тисяча сімдесят три), 60 грн сплачений судовий збір, всього 19 917 ( дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять), 60 гривень. Повне рішення суду виготовлено 21.11.2023. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Заява про ухвалення додаткового рішення стосовно судових витрат у справі подана 21 листопада 2023 року. В матеріалах справи міститься ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1379738 від 13.04.2023 ( а.с.30) між адвокатом Неживок Ігорем Вікторовичем та позивачем [PERSON] . На обґрунтування своєї заяви про ухвалення додаткового рішення позивач надав суду додаток від 13.04.2023 до договору про надання правової допомоги, який вказує, що адвокат та клієнт домовилися щодо ціни договору , порядку обчислення та внесення оплати за надані послуги, розміру, порядку обчислення і внесення фактичних видатків пов`язаних з виконанням договору ( а.с.172-173). Одночасно долучив акт наданих послуг від 15.11.2023 за підписом адвоката як надавача послуг та [PERSON] як отримувача послуг, яким розписано надані ( отримані) послуги та їх вартість. Загальна вартість наданих юридичних послуг склала - 5 ( п`ять) тисяч гривень ( а.с.174). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Позивач у позові та його представник під час розгляду справи заявляли суду про свій намір стягнути витрати на правову допомогу, на ствердження договірних відносин між адвокатом та позивачем у справі, що розглядається. Позивач надав ордер, додадаток до договору про надання правничої допомоги, акт здачі-приймання робіт яким визначив вартість послуг у - 5 000,00 грн. Враховуючи зазначені правові позиції, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, обґрунтованість заяви про відшкодування шкоди, вважаю, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим саме в розмірі 5 000 грн, тому заява підлягає задоволенню, що буде відповідати принципу справедливості та розумності, й не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved