Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 27 852,02 грн., сплачених за житлово-комунальні послуги та понесені витрати на утримання спільної квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачем є співвласниками в рівних частках (по 1/2) квартири [ADDRESS] . Позивач протягом багатьох років особисто (одноособово) несе витрати на сплату всіх комунальних послуг спільної квартири та жодного разу не отримав від другого співвласника будь-якої компенсації по таких оплатах. Таким чином, оскільки відповідачем не виконуються належним чином зобов`язання по утриманню спільного майна та не сплачуються грошові кошти за комунальні послуги, наявні підстави для стягнення половини вартості понесених позивачем витрат в судовому порядку. Ухвалою суду від 10.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.10.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечуючи при цьому щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв та клопотань до суду не подав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками в рівних частках (по 1/2) нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Протягом 2020-2023 років позивачем, як співвласником квартири, були понесені витрати на утримання спільного житла та сплачені комунальні послуги в загальному розмірі 55 704,04 грн., з яких на рахунки: АТ «Київгаз» - 53,91 грн.; НАК «Нафтогаз» - 293,28 грн.; КП «Керуюча Компанія Подільського району» - 11744,17 грн.; КП «Київкомунсервіс» - 1393,75 грн.; КП «Київтеплоенерго» (за гаряче водопостачання) - 4009,65 грн.; КП «Київтеплоенерго» (за теплову енергію) - 23561,81 грн.; КП «Київтеплоенерго» (абонентські внески за постачання гарячої води) - 697,77 грн.; КП «Київтеплоенерго» (абонентські внески за постачання теплової енергії) - 624,94 грн.; ДП «Київгазенерджі» - 638,56 грн.; ТОВ «Київські енергетичні послуги» - 5292,28 грн.; АТ «Укртелеком» - 3736,45 грн.; КП «Київводоканал» - 3690,47 грн. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим. Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц сформовано висновок про те, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом також у постановах від 13.03. 2019 у справі №521/3743/17-ц та від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При судовому розгляді належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач, як співвласник квартири, не виконує свій обов`язок щодо утримання спільного майна та не несе витрати по сплаті комунальних послуг за квартиру. Відповідачем, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати (компенсації) позивачу понесених ним витрат на утримання спільного майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від іншого співвласника відшкодування (право зворотної вимоги) витрат на утримання спільного житла у розмірі 27 8520,02 грн., що складає 1/2 (половину) понесених позивачем витрат на утримання спільного майна, а тому позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved