Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з названою заявою, у якій просить встановити факт належності [PERSON] (батьку заявника), який помер [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 020798, виданого [PERSON] (дідусь заявника), який помер [INFO] . Заяву мотивує тим, що останньому на підставі вищевказаного акту належала земельна ділянка площею 0,22 га в урочищі «Дудлівка» в с. Плоске. Зазначає, що прийняв спадщину за покійним батьком [PERSON] , будучи зареєстрованим та проживаючи разом з ним. Однак, оформити право власності на належне покійному батьку майно, в тому числі й вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування, не може так як акт на право приватної власності на таку серії IV-ЗК № 020798 на вищевказану земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 32-33). Заінтересована особа Приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Баратей А.А. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.36). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов встановив наступне. За правилами ст. 293 ЦПК України - окреме провадження, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як убачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №020798 від 12.11.2000 року, [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , на підставі рішення 15 сесії Плосківської сільської Ради народних депутатів від 04.10.2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 74 (а.с.14-15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.03.2009 року, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис № 13 від 30.03.2009 року, проведений Виконкомом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.18). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 006733 від 05.11.2000 року, [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , на підставі рішення 12 сесії Плосківської сільської ради народних депутатів від 19.04.2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 58 (а.с.16-17). Рішенням Свалявського районного суду від 16.03.2021 року (справа №306/243/21) встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 122 від 31.08.2022 року, проведений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району закарпатської області (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.1991 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , актовий запис № 46 від 03.10.1991 року, проведений виконкомом Плосківської сільської ради (а.с. 8). За приписами п. 6, ч. 1 та\~ч.\~2, 3\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не\~визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають Згідно ст. 316 згаданого Кодексу заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12 заданої постанови Пленуму ВСУ суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За правовим змістом зазначених норм Закону, суд лише встановлює, що документ виданий певній особі, в дійсності належить їй. Цивільно-процесуальним законодавством не передбачено встановлення факту належності правовстановлюючого документу, виданого на ім`я однієї особи іншій. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити.

Outcome: dismissed