Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] просить визнати, що частка спадкодавця [PERSON] у праві спільної сумісної власності на торгове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , становила 1/2. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його син [PERSON] (далі - спадкодавець). Після його смерті він звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Ананевич О.М. із заявою про прийняття спадщини за законом. Його ж дружина, мати спадкодавця, [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на його користь. Окрім нього та його дружини спадкоємцями першої черги є також дружина спадкодавця [PERSON] та неповнолітній син спадкодавця [PERSON] . На те майно, яке на час смерті спадкодавця було зареєстровано за останнім і збереглося (приміщення « Спинарник »), йому, позивачу, видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.05.2023 на 1/2 частку. Проте на ряд іншого майна, яке набуте спадкодавцем у шлюбі із [PERSON] та є зареєстрованим за останньою, оформити свої спадкові права він не може. Це стосується, у тому числі, й торгового приміщення, яке знаходиться за вищевказаною адресою. Це майно є спільною сумісною власністю спадкодавця та [PERSON] , оскільки воно набуте у шлюбі, тому вважає, що його, спадкодавця, частка у ньому становить 1/2. Оскільки він скористався своїм правом на спадкування, у встановлений законом строк не відмовлявся від спадщини та з урахуванням тієї обставини, що дружина [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті спадкодавця на його користь, він 08 травня 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Ананевич О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у спільній сумісній власності. У заяві просив видати йому свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку з 1/2 частки у спільному майні, яке набуто у шлюбі спадкодавця та [PERSON] . Однак своїм листом від 15.05.2023 за №36/01-16 нотаріус повідомила, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця потрібно подати правовстановлюючі документи, видані за померлим. Оскільки торгове приміщення зареєстровано за [PERSON] і він доступу до нього не має, тому оформити свої спадкові права не може. Добровільно вирішити питання поділу спадкового майна неможливо, тому він змушений звертатися до суду із даним позовом. Предтавник відповідачки [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Свою позицію мотивував тим, що, позивач, заявляючи, що спірне майно було придбано на ім`я його довірительки за час шлюбу, тому воно є спільною сумісною власністю спадкодавця, надає копію витягу з державного реєстру речових прав, згідно з яким за [PERSON] зареєстровано право власності на торгове приміщення 39, що по [ADDRESS] . Проте вказаний об`єкт нерухомості набутий у власність останньою на підставі інвестиційного договору № 19 від 10.03.2010, який укладений нею особисто та за її власні кошти. Крім того, торгове приміщення придбане нею для використання у підприємницькій діяльності. Доказів його придбання за рахунок коштів подружжя позивач суду не надає. Відтак торгове приміщення є особистою власністю його довірительки та не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Також представник відповідачки [PERSON] скерував на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких вказав, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, тому що визначення судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності й дієздатності. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача - адвокат Іванів О.Б. у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив задовольнити позовні вимоги щодо торгового приміщення, які вони підтримують з врахуванням того, що іншу частину позовних вимог (щодо земельних ділянок, житлового будинку та транспортних засобів за їх клопотанням було залишено без розгляду. Додатково зазначив, що позивач має право на спадкування 1/4 частки всього торгового приміщення, яке хоч і зареєстрвоане за відповідачкою [PERSON] , але є спільною сумісною власністю подружжя. Документом, яким підтверджується вказана обставина, є витяг з реєстру прав власності, в якому вказано, що право власності на торгове приміщення зареєстроване в 2012 році, а шлюб укладено в 2009 році, що вказує на те, що майно придбано за час шлюбу. Спільність набуття майна подружжям презюмується, натомість відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірне майно є її індивідуальною власністю. Щодо обраного неналежного способу захисту також заперечив, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження нотаріуса на оформлення спадкових прав, саме такою була позиція Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних справ. Таким чином, визначення частки померлого у спадковому майні потрібне [PERSON] для оформлення спадкових прав після смерті сина. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Додатково зазначив, що стороною позивача не доведено, що спірне майно набуте за спільні кошти подружжя, натомість ними доведено, що таке набуте за особисті кошти його довірительки, які вона отримала з підприємницької діяльності. Крім того звернув увагу суду на те, що обраний позивачем спосіб захисту не узгоджується із вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної правоздатності та дієздатності, що свідчить у тому числі про неефективність способу захисту прав особи, відповідно до положень ст. 16 ЦК України. Належним у даному випадку способом захисту є визнання права власності на спадкове майно. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , інтереси якого представляє законний представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилися. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 26 травня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на: торгове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, кадастовий номер: 2622010100:01:009:0242, площею 0,0648 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок по [ADDRESS] , транспортні засоби, становила 1/2. Цього ж дня позивач подав клопотання про витребування доказів, а також заяви про забезпечення позову та про забезпечення доказів. Ухвалами суду від 29.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання про витребування доказів, а також частково - клопотання про забезпечення позову. 01 червня 2023 року від представника відповідачки [PERSON] поступило заперечення на заяву про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 02.06.2023 у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено. 13 та 21 червня 2023 року на адресу суду надійшли витребовувані судом докази, серед яких матеріали спадкової справи. 26 червня 2023 року від імені відповідачки [PERSON] поступив відзив на позов. 19 липня 2023 року представник позивача подав заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду. Представник відповідачки 27.07.2023 скерував на електронну адресу суду заяву про розгляд заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду без їх участі та просив призначити справу до судового розгляду у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 27.07.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , про визначення частки померлого у праві сумісної власності в частині визнання, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на: земельну ділянку, кадастовий номер: 2622010100:01:009:0242, площею 0,0648 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок по [ADDRESS] , транспортні засоби, становила 1/2, залишено без розгляду. Підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду та задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. 23 серпня 2023 року від представника позивача поступило клопотання про проведення судового засідання з його участю у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 24.08.2023 задоволено. 30 серпня 2023 року від представника відповідачки [PERSON] поступило клопотання про відкладення судового засідання, а 28 вересня 2023 року - клопотання про залишення без руху позовної заяви [PERSON] , яке залишене без задоволення. 02 листопада 2023 року від представника відповідачки [PERSON] на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення. 28 листопада 2023 року представник позивача подав заяву про учать в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке задоволено ухвалою суду від 28.11.2023. 29 листопада 2023 року відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. До закінчення судових дебатів представники сторін заявили про намір подати докази протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення на підтвердження понесення судових витрат. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.1985, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Дружиною [PERSON] була [PERSON] (а.с. 134), а сином - [PERSON] (а.с. 135). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2022, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Після його смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 9). [PERSON] ж подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 10). У зв`язку зі зверненням спадкоємців до нотаріуса була зареєстрована спадкова справа, на що вказують витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69359738, № 69359672 від 01.07.2022 (а.с. 11, 12). [PERSON] приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку приміщення "Свинарник", що в [ADDRESS] (а.с. 17), яке зареєстроване в Держаному реєстрі речових прав, на що вказує відповідний витяг № 332265662 від 15.05.2023 (а.с. 18). Вказана нерухомість, адреса знаходження якого була змінена, належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 14, 15, 16). Також з копій спадкової справи № 29/2022 (а.с. 126-145) встановлено, що за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] зверталася і [PERSON] , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем. [PERSON] зверталася до нотаріуса також із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом Крім того [PERSON] звертався до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у спільній сумісній власності, у тому числі на торгове приміщення 39, яке знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 21). Проте приватний нотаріус повідомила, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно після смерті [PERSON] потрібно подати правовстановлюючий документ, виданий за померлим (а.с. 22). Як стверджено стороною позивача, оформити спадкові права на майно, яке перебувало у спільній сумісній власності його сина та відповідачки [PERSON] , він не має змоги, оскільки таке оформлене на останню і частка його померлого сина в ньому не визначена. Натомість представник відповідчки [PERSON] вказав, що спірне нерухоме майно є приватною власністю його довірительки, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325083908 від 07.03.2023 (а.с. 26 звор.) Враховуючи, що таке вона придбала за власні кошти, які отримані від її підпиємницької діяльності, оскільки вона є ФОП (а.с. 153), тому вказувати на те, що торгове приміщення є спільною сумісною власністю подружжя, безпідставно. Крім того сам спосіб захисту, який обраний позивачем, є неефективним. Оцінка суду: суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідачки [PERSON] , взявши до уваги письмові заяви по суті, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані сторонами на обґрунтування позовних вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Верховний Суд наголошує, що позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Як на обґрунтування позовних вимог позивач посилався, зокрема, на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і за відсутності визначення часток спадкодавця у праві такої власності на торгове приміщення він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Враховуючи вищевказані положення закону та релевантну практику Верховного Суду, суд зважає на те, що [PERSON] помер ще у квітні 2022 року, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення за ним частки у спірному торговому приміщенні. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним в розумінні положень статті 16 ЦУ України та не призведе до відновлення порушення прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). У такому випадку позивач як спадкоємець за законом першої черги не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] а, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне в силу вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову у виді накладеного арешту на 1/4 частку спірного торгового приміщення. Розподіл судових витрат між сторонами: беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, тому понесені позивачем витрати на сплату судового збору при поданні даного позову залишаються за ним та із відповідачів не стягуються. При вирішенні питання про понесення сторонами витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує те, що їхніми представниками заявлено про намір відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази про розмір понесених судових витрат. Тому при поданні таких у визначений строк, буде призначено судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, однак на момент складення повного рішення суду таких не поступило. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed