Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 25.10.2023 року [PERSON] звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Позов обґрунтовувано тим, що [INFO] померла\~баба позивача\~ [PERSON] .\~Після смерті\~останньої відкрилась\~спадщина на\~все належне\~їй майно,\~що знаходиться\~в селі\~Чорнолізці Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області,\~а саме\~земельні ділянки.\~22\~січня 2020\~року [PERSON] \~склала заповіт,\~згідно якого\~все належне\~їй майно\~заповіла [PERSON] ,\~ [INFO] .\~На час\~відкриття спадщини,\~позивач офіційно\~не проживала\~разом із\~спадкодавцем тому\~не знала,\~що в\~її користь\~складено заповіт,\~про який\~ їй\~стало відомо\~від батька\~тільки в\~останніх числах\~вересня 2023\~року. Зазначає, що після відкриття спадщини, ні нотаріус, ні посадова особа органу місцевого самоврядування не вчиняли дій щодо розшуку і повідомлення позивачки, як спадкоємця за заповітом. До нотаріальної контори [PERSON] звернулася в жовтні 2023 року, проте державний нотаріус Колтун С.В. відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин пропуску терміну подання. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник 08.11.2023 року до суду подав заяву, в якій просив підготовче судове засідання закрити та призначити справу до судового розгляду. У судовому засіданні 29.11.2023 представник позивача просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. 07.11.2023 року на електронну адресу суду від [PERSON] надійшла заява, про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги визнає в повному обсязі, та не заперечує щодо задоволення позову. Аналогічна заява до суду надійшла 29.11.2023 року. Представник відповідача Тисменицької міської ради Івано-Франківської області подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечує проти задоволення заявленого позову. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.10.2023 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.11.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть виданого 02.11.2021 року Чорнолізьким старостинським округом №12 Тисменицької міської ради серія [NUMBER] , актовий запис 246, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 22.01.2020 року секретарем Чорнолізької сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №3, все своє майно померла [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Довідка Чорнолізького старостинського округу№12 Тисменицької міської ради від 18.08.2023 року за №276 свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була постійною жителькою [ADDRESS] (а.с.21). Згідно довідки Зарічанського старостинського округу Делятинської селищної ради [PERSON] 26.06.1993 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2023 року державний нотаріус Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропущеним строком на прийняття спадщини (а.с.22). Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 17.11.2023 року за №74781555 видана Тисменицькою державною нотаріальною конторою свідчить про те, що інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня ( а.с.47). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21. Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. VІ. Висновки суду. Вислухавши думку представника позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не заперечувала проти задоволення позову, [PERSON] не була обізнанана про існування заповіту на її ім`я. Також суд звертає увагу на те, що воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь [PERSON] , оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, однак вважає, що [PERSON] слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини два місяці, оскільки останнього буде достатньо для реалізації нею права на спадкування. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial