Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в липні 2016 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.09.2007 року уклали кредитний договір № DNU0GA08441546. Згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 46428,55 доларів США на термін до 28.09.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. Вказує про те, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 125824,66 [Долар США], яка складається з наступного: 25337,07 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 34195,51 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6981,14 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 59310,94 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року у розмірі 52 337,07 доларів США, що за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2016 року складає 1300576,19 грн., та яка складається з: 25337,07 доларів США - заборгованість за кредитом, 27000,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2016 для розгляду даної справи була визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року, ухваленим у даній цивільній справі, були задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 52337,07 доларів США, що за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2016 року складає 1 300 576,19 грн. за кредитним договором № DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року, та яка складається з: 25337,07 доларів США - заборгованість за кредитом, 27000,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 16 508 гривень 64 копійки. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2022 була задоволена заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 р., вказане заочне рішення скасоване та цивільна справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 29.08.2022 для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. 12.12.2022 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вважала позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 30.12.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача - АТ КТ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якому представник підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. 07.03.2023 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких представник заперечувала проти задоволення позову. 03.04.2023 до суду від представника позивача надійшли пояснення на заперечення. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2023 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 09.08.2023 замінено позивача на його правонаступника - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою суду від 09 серпня 2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні, призначеному на 12.10.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. В судовому засіданні, призначеному на 12.10.2023, представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість. В подальшому, у поданій суду 11.12.2023 заяві представник позивача просив закінчити судовий розгляд справи у відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. У наданій суду заяві від 11.12.2023 представник відповідача просив у задоволені позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов та в додатках до пояснень, долучених до справи, судове засідання, призначене на 11.12.2023, просила провести без участі відповідача та її представника. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи у даному судовому засіданні 11.12.2023 проводиться судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.09.2007 року уклали кредитний договір № DNU0GA08441546. Згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 46428,55 доларів США на термін до 28.09.2022 року, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 28.09.2022 року. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 125824,66 [Долар США], яка складається з наступного: 25337,07 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 34195,51 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6981,14 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 59310,94 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що за курсом НБУ складає 1300576,19 грн. У позові позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52337,07 доларів США, що за курсом 24,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2016 року складає 1300576,19 грн., та яка складається з 25337,07 доларів США заборгованість за кредитом, 27000,00 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, за кредитним договором № DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року. При цьому представник позивача посилався на вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України, згідно яких зобов`язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору банк у травні 2013 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, визначивши заборгованість за кредитом станом на 16.10.2012 р. у розмірі 606 947,43 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2013 року, ухваленим у цивільній справі № 200/7396/13-ц, позов банку був задоволений у повному обсязі, суд ухвалив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №DNU0GA08441546 від 28.09.2007р., а саме: квартиру [ADDRESS] , та належить на праві власності відповідачці, для задоволення грошових вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» за кредитним договором №DNU0GA08441546 від 28.09.2007р. в сумі 75963,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.10.2012р. становить 606947грн.43коп., та складається з: заборгованості по кредиту 35689,08 доларів США, заборгованості по відсоткам 16187,25 доларів США, заборгованості по комісії 3583,58 доларів США, пені 16856,37 доларів США, штрафу (фіксована частина) 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) 3615,81 доларів США, шляхом продажу зазначеної квартири ПАТ «КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також судом встановлено, що 17.10.2015 по справі № 200/11123/15-ц було винесено рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Даним рішенням суду заборгованість за кредитним договором №DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року визначена станом на 14.05.2015 р. Оскільки раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою діяльність після винесення попереднього рішення суду, суд задовольнив позов ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, мотивуючи своє рішення тим, що згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит на термін до 28.09.2022 року у розмірі 46428,55 доларів США у вигляді не поновлюваної лінії на наступні цілі: споживчі цілі у розмірі 40000 доларів США, а також у розмірі 6428,55 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, відповідно до п.4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Як зазначено, позивач зобов`язання за кредитним договором № DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 125824,66 [Долар США], яка складається з наступного: 25337,07 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 34195,51 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6981,14 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 59310,94 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Розмір боргу відповідача перед позивачем підтверджується Розрахунком заборгованості за договором № DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року. Згідно п. 2.3.7. Кредитного договору № DNU0GA08441546, укладеного 28.09.2007 року, Банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п. 7.1. даного Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3. Договору. Судом також було встановлено, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2013 року, ухвалене у справі № 200/7396/13-ц, було виконано, 02 червня 2016 року між представником ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шульдіною Т.В., що зареєстровано в реєстрі за № 565. Згідно умов п.2.1. Договору купівлі-продажу Сторони цим встановили, що ціна, за якою вказана квартира передається у власність Покупця, складає 600 000,00 грн., які Покупець сплатив Продавцю шляхом внесення коштів в сумі 594 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Продавця 29097829003020 та коштів в розмірі 6 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Продавця 61109909503006 до укладення цього договору для погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNU0GA08441546 від 28 вересня 2007 року. Своїми підписами на цьому договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. Матеріали справи містять докази зарахування отриманих грошових коштів від продажу заставленого майна у розмірі 600 000,00 грн., що складає майже повний розмір заборгованості, визначений банком у рішенні суду по справі № 200/7396/13-ц. Також, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 06 жовтня 2015 року було ухвалено заочне рішення по справі № 200/11123/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги судом задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору №DNU0GA08441546 від 28.09.2007 року в розмірі 125961,19 доларів США, що за курсом НБУ складає 2591021,61 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 34977,48 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 28445,77 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 5941,14 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 50587,07 дол. США; штраф (фіксована частина) 12,15 дол. США; штраф (процентна складова) 5997,57 дол. США, судовий збір в розмірі 3654,00 грн., а всього 2 594 675 гривень 61 коп. Виходячи з доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що станом на дату звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] 08.07.2016 р. у даній цивільній справі № 200/12886/16-ц рішення по справі № 200/11123/15-ц вже набрало законної сили 17.10.2015 р. і встановлені ним обставини не підлягають дослідженню при розгляді даної справи у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України. Як зазначено вище, згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частин позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Аналогічні висновки наведені Верховним Судом у своїй постанові від 28 вересня 2022 року по справі № 211/2978/16-ц. А отже звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Згідно матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору банк у травні 2013 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, визначивши заборгованість за кредитом станом на 16.10.2012 р. у розмірі 606 947,43 грн. згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2013 року у справі № 200/7396/13-ц. Отже, суд приходить о висновку, що позивач, звернувшись до суду з позовом, з власної ініціативи в 2013 році змінив строк виконання основного зобов`язання, після чого право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припинилося. Саме рішенням суду, ухваленим у справі № 200/7396/13-ц, яке набрало законної сили, були захищені права кредитора на повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи наведене, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 125 824,66 [Долар США] станом на 30.06.2016 р., заявлені у даній цивільній справі, є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Крім іншого, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків, що підтверджується також висновком Верховного Суду від 13 травня 2020 року, що викладений у постанові по справі №219/1704/17. Враховуючи практику Верховного Суду, суд приходить до необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з урахуванням того, що банк з власної ініціативи ще в 2013 році змінив строк виконання основного зобов`язання, після чого право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припинилося. Таким чином, ухвалюючи рішення у даній справі про відмову у задоволенні позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду, не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed