Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений старостою територіального відділення Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Шевченко Л.М. 15.03.2021 та зареєстрований в реєстрі за № 6. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є його двоюрідною бабою, яка за життя не мала своїх дітей, проживала одна та перебувала на обліку Центра соціального захисту населення та соціальних послуг Соколівської сільської ради. Зазначеним Центром [PERSON] призначено соціального робітника [PERSON] , яка її навідувала та надавала соціальну допомогу. З 12.03.2021 у [PERSON] значно погіршився стан здоров`я, вона погано рухалась та розмовляла. 17.03.2021 під час чергового відвідування [PERSON] позивач повідомив [PERSON] , що подальший догляд за [PERSON] він разом із сім`єю буде здійснювати самостійно. Пізніше відповідач повідомила позивачу, що паспорт [PERSON] разом з іншими документами знаходиться у неї, і вона їх не поверне. З відповіді старости Карлівської сільської ради позивач дізнався про існування спірного заповіту. Складення оскаржуваного заповіту за декілька днів до смерті спадкодавця позивач вважає таким, що не відповідає внутрішній волі [PERSON] , а обставини, за яких посвідчений оскаржуваний заповіт, викликають обґрунтовані підозри вважати, що відповідач скористалася хворобливим станом спадкодавця у власних інтересах, оскільки спадкодавець на день складання заповіту не могла його самостійно ні прочитати, ні підписати. Крім того, позивач вважає, що оскаржуваний заповіт вчинений з порушенням вимог закону щодо процедури його посвідчення, оскільки він посвідчений старостою Карлівського старостинського округу Соколівської сільської ради на користь соціального працівника Центру соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради. Оскільки заповіт на користь відповідача порушує права позивача, як спадкоємця, тому він звернувся до суду з даним позовом. У відзиві на позов відповідач позов заперечила та зазначила, що вона жодним чином не впливала на [PERSON] щодо складання заповіту на її користь. Намір скласти заповіт спадкодавець мала ще 11.03.2021 під час прийому у нотаріуса, якому надали всі необхідні документи. Під час складання оскаржуваного заповіту [PERSON] перебувала у свідомому стані, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, заповіт підписаний [PERSON] та посвідчений належною особою з дотриманням порядку вчинення нотаріальних дій, тому просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача адвокат Одуд А.А. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Серпак В.Є. позов заперечив, пояснив, що підстави для задоволення позову відсутні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] доводилась дружиною її дядька. [PERSON] , як соціальний працівник, за життя [PERSON] періодично її навідувала для надання соціальних послуг. В березні 2021 листоноша повідомила свідку, що у [PERSON] стався приступ, оскільки [PERSON] у відділенні пошті викликала поліцію, через те, що соціальний працівник не може потрапити до будинку [PERSON] . Наступного дня свідок з чоловіком приїхала відвідати [PERSON] та побачила, що остання була у свідомому стані, однак не могла розмовляти, та самостійно поїсти, тому її годувала [PERSON] . Після прийому ліків того дня та наступного дня стан [PERSON] не покращився. Про погіршення стану [PERSON] свідок телефоном повідомила єдиному родичу [PERSON] [PERSON] . Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що 12.03.2021 зателефонувала листоноша та повідомила, що у [PERSON] стався інсульт, про діагноз свідок дізнався пізніше у лікаря. На другий день він разом з дружиною [PERSON] навідали [PERSON] , де вже була соціальний працівник [PERSON] . [PERSON] впізнала їх, проте не могла говорити, самостійно пересуватись і поїсти, її годувала [PERSON] . Через день поведінка [PERSON] змінилась, вона своєю поведінкою демонструвала небажаною присутність родичів поряд з [PERSON] , що у свідка викликало підозри недобросовісної поведінки відповідача. Пізніше свідок з`ясував у старости Карлівської сільської ради [PERSON] про посвідчення заповіту [PERSON] на користь соціального працівника [PERSON] . З приводу стану, в якому перебувала [PERSON] , староста відповіла, що [PERSON] була в адекватному стані. Після зустрічі з самою [PERSON] остання заперечувала свою матеріальну заінтересованість та складення заповіту на свою користь. У вівторок свідок зателефонував іншим родичам та повідомив про ситуацію, яка склалась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що померла [PERSON] доводиться двоюрідною тіткою її чоловіка [PERSON] , вони підтримували з нею родинне спілкування. 16.03.2021 її чоловіку по телефону повідомили, що [PERSON] важко захворіла. 17.03.2021 свідок з [PERSON] приїхали до [PERSON] та побачили, що остання лежала на ліжку, людей не впізнавала та не реагувала на зміну навколишньої обстановки. В будинку також була соціальний працівник [PERSON] , яка періодична приходила до [PERSON] для надання останній допомоги. В наступні дні стан здоров`я у [PERSON] не покращився, тому родичі стали готуватися до її смерті. Під час чергового відвідування [PERSON] 22.03.2021 на запитання свідка до [PERSON] щодо документів на будинок, остання відповіла, що їх не має та рекомендувала звертатись в сільську раду. Після чого [PERSON] звернувся в поліцію з підозрою на недобросовісну поведінку [PERSON] . Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що у 2021 вона була старостою Карлівського старостинського округу і до її обов`язків входило посвідчення заповітів мешканців цього старостинського округу. В березні 2021 до неї звернулась [PERSON] з проханням скасувати заповіт, який вона раніше склала. У зв`язку з тим, що заповіт свідком не посвідчувався, то вона рекомендувала звернутись до нотаріуса, який у свою чергу рекомендував [PERSON] скласти новий заповіт, який автоматично скасує попередній. Оскільки [PERSON] на той час ще не визначилась із спадкоємцем, вона новий заповіт не склала. Через тиждень до свідка звернулась соціальний робітник [PERSON] , яка повідомила, що не може потрапити до будинку [PERSON] для виконання своєї роботи. За допомогою працівника поліції вони потрапили в будинок [PERSON] та побачили, що остання лежить на підлозі біля ліжка. Після виклику лікаря стало відомо, що у [PERSON] стався мікроінсульт, лікар надав їй медичну допомогу та повідомив, що від госпіталізації хвора відмовилась. Поведінка [PERSON] була адекватною та не викликала підозр. Через тиждень [PERSON] повідомила свідку, що [PERSON] просить зустрітись з нею. Прийшовши до дому [PERSON] , остання повідомила, що вона визначилась із заповітом та висловила свою волю. Свідок на робочому місці, виготовила бланк заповіту та повернулась до будинку [PERSON] , де остання самостійно написала необхідний текст в заповіті, прочитала його та власноручно підписала, а свідок посвідчила. Нотаріальні дії щодо заповіту вчинялись віч-на-віч з [PERSON] , стороні особи при цьому були відсутні. Стан заповідача не викликав у свідка ніяких сумнівів щодо її адекватності, оскільки вона мала доглянутий вигляд, чітко відповідала на поставлені запитання, тому у свідка не було підстав сумніватися, що волевиявлення [PERSON] є вільним. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює сімейним лікарем в Карлівському старостинському окрузі. [PERSON] , як одну з пацієнток, свідок знав приблизно 30 років. За життя [PERSON] перебувала на обліку з гіпертонічним захворюванням. 12.03.2021 йому надійшов виклик з приводу втрати свідомості [PERSON] . По приїзду було виявлено, що [PERSON] при свідомості та лежить на підлозі, її поклали на ліжко та надали необхідну медичну допомогу. [PERSON] мала ознаки інсульту, з підозрою на який свідок запропонував їй госпіталізацію, оскільки для підтвердження діагнозу необхідні додаткові медичні обстеження. Проте вона категорично відмовилась від госпіталізації для продовження лікування. У зв`язку з чим свідок виписав рецепт на ліки та заповнив медичну карту. Після смерті [PERSON] у розтині її тіла необхідності не було, через історію її хвороб. Свідок [PERSON] суду пояснила, у 2021 вона працювала помічником сімейного лікаря [PERSON] , [PERSON] була її сусідкою. В березні 2021 надійшов виклик з приводу того, що [PERSON] втратила свідомість. По приїзду свідок побачила, що [PERSON] сидить на ліжку. Її стан свідок охарактеризувала як середньої тяжкості. Лікар поміряв тиск, який виявився досить високим, та запропонував [PERSON] госпіталізацію, проте вона відмовилась. Лікар виписав рецепт, після чого свідок з лікарем повернулися до амбулаторії. Наступні декілька днів соціальний працівник [PERSON] часто просила оглянути [PERSON] , однак її стан не поліпшувався. В останній день [PERSON] не впізнавала людей та взагалі ні на що не реагувала. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.03.2021 року Виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (т.1 а.с.13). Із лікарського свідоцтва про смерть № 427 від 24.03.2021 вбачається, що смерть [PERSON] сталась через інфаркт головного мозку, церебровоскулярну хворобу (т.1 а.с.19). Згідно довідки Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 170 від 31.03.2021 померла [PERSON] проживала та була зареєстрована з 1965 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Померла проживала сама. Від імені [PERSON] Соколівською сільською радою посвідчений заповіт 15.03.2021 та зареєстрований в реєстрі № 6 (т.1 а.с.15). Згідно заповіту від 15 березня 2021 року, посвідченого старостою територіального відділення Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Шевченко Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 6, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (т.1 а.с.88). Відповідно до реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування та довідки № 65 від 23.07.2021 старости Карлівського старостинського округу в зазначеному реєстрі за номером 6 міститься запис про посвідчення заповіту із зазначенням таких відомостей: заповідач [PERSON] , дата, час та місце посвідчення заповіту 15.03.2021 року 11 год.10 хв, с.Карлівка, Кропивницького району Кіровоградської області, місце зберігання заповіту Соколівська сільська рада, відомості про особу, що посвідчила заповіт староста Карлівського старостинського округу [PERSON] , відомості про реєстратора Кіровоградська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» (т.1 а.с.16, т.2 а.с.70-72). Із заяви та письмових пояснень від 22.03.2021 вбачається, що [PERSON] звернувся до поліції та просив провести перевірку по факту шахрайських дій [PERSON] , яка працює в соціальній службі та доглядає за його тіткою [PERSON] . Заявник довідався про складання [PERSON] заповіту на користь [PERSON] , тому він вважає такий заповіт складений через протиправні дії [PERSON] (т.1 а.с.17-18). Згідно із довідкою начальника ЦСЗННСП Соколівської сільської ради № 02-19/315 від 22.11.2021 вбачається, що [PERSON] працювала на посаді соціального робітника відділу надання соціальних послуг Центру надання соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради Кіровоградської області з 02.01.2018 по 14.05.2021 включно (т.1 а.с.175). З наказу директора КУ «ЦСЗННСП» Соколівської сільської ради № 3-к від 02.01.2018 [PERSON] з 02.01.2018 прийнята на посаду соціального робітника відділу надання соціальних послуг комунальної установи «Центр соціального захисту населення та надання соціальних послуг» Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (т.2 а.с.95). Відповідно до наказу начальника ЦСЗННСП Соколівської сільської ради № 21 від 20.04.2021 [PERSON] , соціального робітника відділу надання соціальних послуг, звільнено 14.05.2021 за угодою сторін (т.2 а.с.94). З додатка до рішення Соколівської сільської ради № 2861 від 27.07.2023 вбачається, що до структури Соколівської сільської ради, загальної чисельності працівників апарату та її виконавчих органів входить Центр соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради з відділом надання соціальних послуг, в штаті якого мається соціальний робітник 8, 75 штатних одиниць (т.2 а.с.91-92). Відповідно до посадової інструкції соціального робітника відділу надання соціальних послуг Центру соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради Кіровоградської області, з якими [PERSON] ознайомлена 25.01.2018, соціальний працівник підпорядковується начальнику Центру (т.2 а.с.93). Відповідно до витребуваної судом спадкової справи № 7/2021, заведеної до майна померлої [PERSON] , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом 02.04.2021 до нотаріуса звернувся [PERSON] . Крім того, 05.05.2021 із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] (т.1 а.с.74-91). Згідно із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] вбачається її історія хвороби (т.1 а.с.100-160). З висновку експерта № 3744/4265-4267/22-27 від 27.01.2023 рукописні тексти «Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноруч» у двох примірниках заповіту [PERSON] , померлої [INFO] , посвідченого 15.03.2021 старостою територіального відділення 2 Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Шевченко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6, виконані [PERSON] під впливом «збиваючих» факторів природного внутрішнього характеру, вірогідніше за все це нервові захворювання, вікові зміни організму, пов`язані з порушенням письмово-рухових функцій та втоми пишучої руки, фізична м`язова втома тощо. Підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту [PERSON] , померлої [INFO] , посвідченого 15.03.2021 старостою територіального відділення 2 Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Шевченко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6, які містяться в графах «ПІДПИС: _____», виконані самою [PERSON] , під впливом «збиваючих» факторів природного внутрішнього характеру, вірогідніше за все це нервові захворювання, вікові зміни організму, пов`язані з порушенням письмово-рухових функцій та втоми пишучої руки, фізична м`язова втома тощо (т.2 а.с.3-12). За змістом ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із положеннями ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. У\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 21.03.2018 року по справі № 760/1444/38/15-ц, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК України\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя\~статті 1247 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно із ст.1 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993, з наступними змінами та доповненнями, у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Нормами п.2 ст. 37 Закону № 3425-XII передбачено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних). Згідно із ст.39 Закону № 3425-XII п орядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування\~встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 49\~Закону №\~3425-XII,\~яка регулює\~відмову у\~вчиненні нотаріальних\~дій, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у випадку, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Статтею 9\~Закону України\~«Про нотаріат»\~встановлені обмеження\~у праві\~вчинення нотаріальних\~дій,\~а саме: нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім`я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органу місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім`я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншого органу місцевого самоврядування. До делегованих\~повноважень виконавчих\~органів сільських\~рад відноситься вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, згідно із пунктом 5 підпункту (б) ч.1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ст. 54-1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради. За рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради надає адміністративні послуги та/або виконує окремі завдання адміністратора центру надання адміністративних послуг (у разі утворення такого центру). Предметом спору у даній справі є дійсність заповіту [PERSON] , складеного та посвідченого 15.03.2021 старостою територіального відділення 2 Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, на ім`я [PERSON] . Підстави вважати, що волевиявлення [PERSON] не було вільним, а підпис у оскаржуваному заповіті їй не належить, у суду відсутні, оскільки згідно висновку експертизи 3744//4265-4267/22-27 від 27.01.2023 підпис в заповіті виконано самою [PERSON] . Іншою підставою оспорювання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] позивач зазначає той факт, що спадкодавець на момент складання заповіту не могла самостійно його ні прочитати, ні самостійно підписати, отже її волевиявлення не було вільним. Порядком вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженим\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22.02.2012\~року,\~визначено що\~нотаріус посвідчує\~заповіти фізичних\~осіб з\~повною цивільною\~дієздатністю.\~У заповіті\~зазначаються місце\~і час\~складення заповіту,\~дата та\~місце народження\~заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Згідно п.1.7\~глави 3\~розділу ІІ\~вищевказаного порядку\~нотаріус може\~на прохання\~особи записати\~заповіт з\~її слів\~власноручно або\~за допомогою\~загальноприйнятих технічних\~засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. \~ \~ \~ \~ Обґрунтовуючи свою позицію позивач та його представник також посилаються на медичну документацію, пояснення допитаних судом свідків, зокрема свідка [PERSON] , який є лікарем. Частиною першою\~статті 225 ЦК України\~передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила\~статті 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 105 ЦПК України\~підлягає проведенню судово-психіатрична експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~стаття 89 ЦПК України). Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою\~статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, що відповідає правовій позиції Верховного Суду в постанові від 29.03.2023 по справі 199/8289/16-ц. Під час розгляду справи судово-психіатрична експертиза щодо стану [PERSON] на час підписання нею оспорюваного заповіту не проводилась, отже відсутні підстави вважати, що складення оспорюваного заповіту не відповідало її внутрішній волі. Пояснення свідків, допитаних судом. з достатньою переконливістю не свідчать про психічний та фізіологічний стан [PERSON] в момент вчинення оскаржуваного заповіту, оскільки такі пояснення не підтверджуються іншими доказами у справі. Надані стороною позивача відеозаписи, переглянуті в судовому засіданні, судом не відносяться до належних доказів щодо предмета доказування та не доводять з достатньою переконливістю абсолютної неможливості [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складення оскаржуваного заповіту, оскільки такі відеозаписи не відображають дати, часу та місця їх створення, а суд не надійлений спеціальними знаннями щодо встановлення таких обставин. З приводу другої підстави визнання заповіту недійсним суд зазначає наступне. Письмовими доказами підтверджено, що відповідач [PERSON] під час посвідчення оскаржуваного заповіту перебувала на посаді соціального робітника відділу надання соціальних послуг Соколівської сільської ради. Згідно приписів ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до\~Конституції України\~та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами. Делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Відповідно до\~ст.5,\~ч.1,\~ч.2\~ст.11\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» система\~місцевого самоврядування\~включає: територіальну\~громаду, сільську,\~селищну,\~міську раду, сільського,\~селищного,\~міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради. Виконавчими органами\~сільських,\~селищних,\~міських,\~районних у\~містах (у\~разі їх\~створення)\~рад є\~їх виконавчі\~комітети,\~відділи,\~управління та\~інші створювані\~радами виконавчі\~органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Нормами ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено перелік питань, що входять до повноважень виконавчих органів сільських рад, у сфері соціального захисту населення, зокрема організація для малозабезпечених громадян похилого віку, побутового обслуговування.\~ Таким чином, аналіз норм ст.ст.1, 11, 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», свідчить, що соціальний робітник відділу надання соціальних послуг Соколівської сільської ради є працівником виконавчого комітету зазначеної сільської ради. Факт перебування відповідача на посаді, яка перебуває в штаті виконавчого комітету Соколівської сільської ради, не міг бути невідомим старості Карлівського старостинського округу Соколівської сільської ради [PERSON] , крім того, вона в своїх поясненнях суду підтвердила про обізнаність з приводу того, що [PERSON] 15.03.2021 працювала соціальним робітником Соколівської сільської ради. Отже, посвідчення заповіту [PERSON] старостою територіального відділення Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області 15.03.2021 проведено на користь соціального робітника Соколівської сільської ради, що суперечить вимогам ст. 9 Закону України «Про нотаріат», якою визначено наслідки такого порушення - нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. У\~статті 1257 ЦК України передбачено\~вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 335/5977/17, від 03.11.2021 в справі № 302/857/19 вказано, що відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Таким чином, суд приходить до висновку, що заповіт [PERSON] , на ім`я [PERSON] , посвідчений старостою територіального відділення 2 Карлівського старостинського округу виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Шевченко Л.М. 15 березня 2021 та зареєстрований в реєстрі за № 6, складений, з порушенням вимог щодо його посвідчення, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.ст.139, 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, у виді судового збору за пред`явлення позову та подання заяви про забезпечення позову в загальній сумі 1362 грн, а також витрати позивача на судову експертизу в розмірі 11326,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Так само з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати останнього на професійну правничу\~допомогу \~20000\~грн,\~оскільки стороною\~відповідача суду\~не надано\~доказів на\~зменшення або\~невідповідності розмірів\~таких витрат.\~ Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.204, 1251-1252, 1257 ЦК України, ст.ст. 37, 39 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ст.9 Закону «Про нотаріат».

Outcome: approved