Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~яку 13.02.2023\~року уточнив,\~та остаточно\~просив витребування у відповідача ТОВ «Чистая тачка» на користь [PERSON] комплекс автомийки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності № 37709567 від 6 серпня 2020 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію Індексний номер 53551853 від 11 серпня 2020 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницьким С.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101, та визнати недійсним договір іпотеки № 70.15.000599 від 23 листопада 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистая Тачка», ЄДРПОУ 43741650, і Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», ЄДРПОУ 34514392, щодо забезпечення зобов`язання на суму 50\~000 гривень спірним майном до 22 листопада 2011 року, скасувати запис про іпотеку 39331567 від 23 листопада 2020 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію, індексний номер 55298091 від 23 листопада 2020 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренко В.Г., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: комплекс автомийки Х-2 , загальна площа 474,8 кв.м; сходи літ. х, пандус літ. х5, пандус літ. Х6, споруди №3, 7, 8, 9, 18, 19, - III. Реєстраційний номер об`єкта нерухомості -1410683812101. Номер реєстрації права власності 23419824. Номер об`єкта в РПВН: 11697722. 02.12.2017 року, за заявою позивача від 01.12.2017 року, реєстраційний номер: 11697722, приватним нотаріусом Дніпровського міського округу Кухтіною В.В., на підставі висновку ФОП [PERSON] щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 1410683812101 від 27.11.2017 року, було здійснено поділ (з відкриттям розділу): 1) нежитлові приміщення поз. 101-114, загальною площею 227,8 кв.м., зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 101-114, xl-пандус, х2-пандус,х-3-ганок,х5-пандус,х6- пандус, №3, №7, №8, №9, №18, №19, ІІІ-споруди реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1433397812101. Номер запису про право власності 23854260; 2) нежитлові приміщення поз. 115,201-208, 216 , загальна площа 140, 0 кв.м. зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі розташоване нежитлове приміщення поз.115 площею 11,3 кв.м., на II поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 201-208, 216 площею 128,7 кв.м. , х4-ганок - реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1433514012101. Номер запису про право власності 23852863; 3) нежитлові приміщення поз. 209-215, загальною площею 107 кв.м., зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на II поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 209-215, х - сходи - реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1433584112101. Номер запису про право власності 23854260. Тобто, 02.12.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про нерухоме майно, комплекс автомийки на три окремих об`єкта під реєстраційними номерами 1433584112101, 1433514012101, 1433397812101. В 2019 році позивачу стало відомо, що його колишня дружина [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2019 року стала власницею всього вищевказаного нерухомого майна, створивши подвійну державну реєстрацію одного й того самого об`єкта нерухомості під реєстраційним номером 1788206412101. Дізнавшись про це, 19.08.2019 року він звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2019 року. 19.08.2019 року за клопотанням [PERSON] в рамках вказаної позовної заяви, накладено арешт та заборону відчуження спірного нерухомого майна. Потім, 03.07.2020 року [PERSON] придбав на інтернет-ресурсі ДП «Сетам» об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 425257), що належали на праві власності [PERSON] . 23.07.2020 року [PERSON] було видано свідоцтво при придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а на даний час власником нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] є ТОВ «Чистая тачка» відповідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 06.08.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Чистая тачка». 23.11.2020 року між AT «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ТОВ «Чистая тачка» було укладено кредитний договір № 50.15.000123, за яким розмір основного зобов`язання складає 50 000 грн., а строк виконання 22.11.2021 року, щодо спірного майна укладено іпотечний договір № 70.15000599 від 23.11.2020 року. 25\~березня 2021\~року постановою\~Дніпровського апеляційного\~суду,\~рішення Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~08.02.2019\~року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від\~15.10.2019\~року (цивільна\~справа №\~201/13239/18)\~скасовано як\~незаконні і відмовлено [PERSON] \~в задоволенні\~зустрічного позову\~про визнання\~її особистою\~власністю комплексу\~автомийки,\~що розташований\~по [ADDRESS] .\~13\~червня 2022\~року постановою\~Верховного суду,\~постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, залишено без змін. Позивач вказує,\~що на\~час відкриття\~виконавчого провадження\~і проведення\~електронних торгів\~щодо спірного\~майна,\~рішення Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~8\~лютого 2019\~року,\~за яким\~ [PERSON] \~набула комплекс\~автомийки у\~особисту власність\~-\~28.10.2019\~року (час\~відкриття апеляційного\~провадження)\~втратило статус\~законної сили\~і з\~19.08.2019\~року перебувало\~під арештом\~та забороною\~на відчуження,\~про що\~21.08.2019\~року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР внесено відповідний запис під номером запису обтяження 33115306. Отже,\~23.07.2020\~року \~ [PERSON] \~під час\~дії арешту\~та заборони\~відчуження спірного\~майна,\~накладеного Красногвардійським\~районним судом\~м Дніпропетровська\~від 19.08.2019\~року,\~отримав свідоцтво\~про придбання\~спірного майна\~на підставі\~акту про\~проведенні електронні\~торги від\~10.07.2020\~року,\~видане приватним\~нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., яке зареєстровано в реєстрі за № 763. 22\~жовтня 2021\~року рішенням\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська по\~цивільній справі\~№ 204/5734/19, позовні вимоги [PERSON] \~задоволено,\~визнано незаконним\~та скасовано\~рішення державного\~реєстратора Комунального\~підприємства «Криничанське\~бюро технічної\~інвентаризації» Шмідт\~Надії Миколаївни\~про реєстрацію\~18\~березня 2019\~року за\~№ 46003090\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно,\~права власності\~на комплекс\~автомийки за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 1788206412101,\~номер об`єкта\~в РПВН:\~11697722.\~ 28\~квітня 2022\~року постановою\~Дніпровського апеляційного\~суду,\~ рішення\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~22\~жовтня 2021\~року,\~залишено без\~змін.\~22\~лютого 2023\~року постановою\~Верховного суду,\~рішення Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~22\~жовтня 2021\~року та\~постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року, залишено без змін. (Т-2, а.с. 149-153). Позивач стверджує, що вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено порушення його право власності на нерухоме майно. Оскільки між позивачем і відповідачем ТОВ «Чистая Тачка» немає жодного правочину з приводу відчуження спірного майна, таке майно підлягає поверненню його дійсному власнику, яким є позивач, на підставі ст. 388 ЦК України як майно, яке вибуло з володіння власника поза його волею, що зумовлює необхідність звернення позивачем із позовом про витребування майна та визнання недійсним договору іпотеки. У судовому засіданні представник позивача адвокат Довгопола О.О. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у позові. Представник відповідача ТОВ «Чистая тачка» - адвокат Кошарної С.С. проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у письмових поясненнях, згідно яких відповідач вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки протоколом проведення електронних торгів № 488556 підтверджено, що торги відбулися 3 липня 2020 року, переможцем торгів обрано [PERSON] , який запропонував найвищу цінову пропозицію. 9 липня 2020 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Коломойцем К.В. складено акт про реалізацію нерухомого майна у ВП № 62025607. 06 серпня [PERSON] передав нерухоме майно, розташоване у [ADDRESS] за актом приймання-передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Чистая Тачка», про що приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Кобельницьким С.І. зроблено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.08.2020 року, то вказані об`єкти нерухомого майна ТОВ «Чистая Тачка» передані у власність цілком на законних підставах. Представник відповідача АТ АКБ «Конкорд» - адвокат Прядка Т.М. заперечувала проти задоволенні позову. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та представник Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, письмових пояснень на позов до суду не надсилали. Представник третьої особи Державне підприємство «Сетам» в судове засідання не з`явився, через уповноваженого представника, надав до суду письмові пояснення, згідно яких просив справу розглянути без його участі, також просив відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки ДП «Сетам» жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача, внаслідок проведення спірних торгів позивачем не доведено. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що \~9 січня 2009 року позивач придбав за договором купівлі-продажу будівель та споруд нерухоме майно по [ADDRESS] , яке складається з: Ж-1 топливно-роздаточна колонка літ.Х-2, х, комплекс автомийки, сходи, загальною площею 444,4 кв.м, нежитлова будівля літ.Ц-2, загальною площею 147,6 кв.м, кіоск (тимч.) літ.У, навіси літ.Ф,Ч, споруди № 1-4, 11, очисні споруди № 7-9.(Т-1, а.с. 33-34). 2 грудня 2017 року, за заявою [PERSON] від 1 грудня 2017 року, реєстраційний номер: 11697722, приватним нотаріусом Дніпровського міського округу Кухтіною В.В., на підставі висновку ФОП [PERSON] щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер\~1410683812101 від 27.11.2017 року, було здійснено поділ (з відкриттям розділу): - 1) нежитлові приміщення поз. 101-114, загальною площею 227,8 кв.м., зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 101-114, xl-пандус, х2-пандус,х-3-ганок,х5-пандус,х6- пандус, №3, №7, №8, №9, №18, №19, ІІІ- споруди реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1433397812101. Номер запису про право власності 23854260; - 2) нежитлові приміщення поз. 115,201-208, 216 , загальна площа 140,0 кв.м. зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі розташоване нежитлове приміщення поз.115 площею 11,3 кв.м., на II поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 201-208, 216 площею 128,7 кв.м. , х4-ганок - реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1433514012101. Номер запису про право власності 23852863; -3) нежитлові приміщення поз. 209-215, загальною площею 107 кв.м., зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на II поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 209-215, х - сходи - реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомості 1433584112101. Номер запису про право власності 23854260 (Т-1, а.с. 39-42). 8 лютого 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за нею право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: комплексу автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв.м., сходів літ. х, пандусів літ. х1, х2, х5, х6, ганку літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III.(Т-1, а.с. 25-30). 13 березня 2019 року державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46003090 від 18 березня 2019 року; номер запису про право власності 30737310; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101, було здійснено державну реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 474,8 кв.м. що складається з : Х-2 - комплексу автомийки, х - сходів, х(1) - пандусу, х(2) - пандусу, х(3) - ганку х(4) - ганку, х(5) - пандусу, х(6) - пандусу, №3. 7,8,9,18,19, III споруд (огорожі, очисні споруди, замощення) на ім`я [PERSON] на підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року, з зазначенням технічних характеристик об`єкта нерухомого майна, які не співпадають із зазначеними у резолютивній частині наведеного рішення. (Т-1, а.с.48). Тобто, Державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію об`єкта нерухомості за зазначеною вище адресою на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, на три окремі об`єкта під реєстраційними номерами 1433584112101, 1433514012101, 1433397812101 - відкрила новий розділ на це ж майно під реєстраційним номером 1788206412101. У серпні 2019 року позивач [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дізнався, що на його нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , здійснено нову реєстрацію прав власності під новим реєстраційним номером. Власником стала його колишня дружина [PERSON] на підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 8 лютого 2019 року. 14 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , державного реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. (Т-1, а.с. 68-72). 19 серпня 2019 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі № 204/5734/219 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Державний реєстратор Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Н.М. про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень та скасування запису про право власності, задоволено та накладено арешт\~та заборону\~на відчуження\~на нерухоме\~майно за\~адресою: [ADDRESS] , загальною площею 474.8 кв.м., що складається з: Х-2 комплекс автомийки, х сходи, х (1) пандус, х (2) пандус, х (3) ганок, х (4) ганок, х (5) пандус, х (6) пандус, № 3, 7, 8, 9, 18, 19, ІІІ споруди (огорожі, очисні споруди, замощення) (Т-1, а.с. 67) Вказане підтверджується\~Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 1788206412101, яким встановлено, що 06.09.2019 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Письменниковою Г.В. за індексним номером рішення: 48562568, внесено дані про арешт нерухомого майна (обтяження) на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2019 року (Т-1, а.с. 47). 15 жовтня 2019 року Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі 201/13239/18, визнано особистою власністю [PERSON] нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається з: комплексу автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв.м., сходів літ. х, пандусу літ. х1, х2, х5, х6, ганку літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III. 3 липня 2020 року [PERSON] придбав на інтернет-ресурсі ДП «Сетам» об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 425257), право власності на який було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (Т-1, а.с. 60-61). Отже, 23 липня 2020 року під час дії арешту та заборони відчуження спірного майна, накладеного Красногвардійським районним судом м Дніпропетровська від 19.08.2019 року, [PERSON] , було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів видане приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М, зареєстровано в реєстрі за № 763 (Т-1, а.с. 66), а на даний час власником нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] є ТОВ «Чистая тачка» відповідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 06.08.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Чистая тачка» (Т-2, а.с. 102). 23.11.2020 року між AT «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» та ТОВ «Чистая тачка» було укладено кредитний договір №50.15.000123, за яким розмір основного зобов`язання складає 50 000 грн., а строк виконання 22.11.2021 року, щодо спірного майна укладено іпотечний договір № 70.15000599 від 23.11.2020 року, що вбачається інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, від 23.11.2020 року, номер запису 39331567 (Т-1, а.с. 51, зворотня сторона сторінки). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «Чистая тачка», 06.08.2020 року, номер запису 37709567 (Т-1, а.с. 52). 25\~березня 2021\~року постановою\~Дніпровського апеляційного\~суду,\~рішення Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~8\~лютого 2019\~року та\~додаткове рішення\~Жовтневого районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~15\~жовтня 2019\~року,\~скасовано\~та ухвалено\~нове,\~яким у задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про звернення\~стягнення на\~предмет застави\~шляхом визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно та\~зустрічних позовних\~вимог [PERSON] \~до [PERSON] ,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~\~ [PERSON] ,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Чистая Тачка»,\~Акціонерне товариство\~«Акціонерний комерційний\~банк\~Конкорд»,\~про визнання\~майна особистою\~власністю та\~визнання права\~власності,\~відмовлено\~у повному\~обсязі (Т-1,\~а.с.\~10-24). 13\~червня 2022\~року постановою\~Верховного суду,\~постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, залишено без змін. (Т-2, а.с. 56-63). 22\~жовтня 2021\~року рішенням\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська по\~цивільній справі\~№ 204/5734/19, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Шмідт Надії Миколаївни про реєстрацію 18 березня 2019 року за № 46003090 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, права власності на комплекс автомийки за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101, номер об`єкта в РПВН: 11697722. (Т-1, а.с.202-207 ). Судове рішення мотивовано тим, що державний реєстратор діяла в порушення вимог ст. 10, 15 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначивши технічні характеристик майна, які не співпадають із характеристиками, зазначеними у резолютивній частині наданого, як підставу для реєстрації рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2019 року, та її дії призвели до наявності одночасної реєстрації прав на один об`єкт на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] . При цьому, державний реєстратор не мав правових підстав під час реєстраційних дій відкривати новий розділ і здійснювати державну реєстрацію права власності на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за [PERSON] без з`ясування обставин і приведення документів у відповідність вимогам закону. 28 квітня 2022 року постановою Дніпровського апеляційного суду, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року, залишено без змін (Т-1, а.с. 208-213). 22\~лютого 2023\~року постановою\~Верховного суду,\~рішення Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~22.10.2021\~року та\~постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року, залишено без змін. (Т-2, а.с. 149-153). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, предметом доказування у цій справі є факт вибуття майна з володіння власника проти його волі, безоплатно, та набуття такого майна недобросовісним набувачем. За наведених обставин, вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями\~317,\~319 ЦК України, визначено, що\~саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~(висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Частиною 1\~ст. 388 ЦК України,\~встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.\~387,\~388 ЦК України. Викладені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, наведеними в постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15, від 23 грудня 2015 року у справі № 6-327цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15, із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 4 липня 2018 року по справі № 653/1096/16-ц, від 14 листопада 2018 року по справі №183/1617/16, від 21 серпня 2019 року по справі № 911/3681/17, від 11 лютого 2020 року по справі №922/614/19, від 23 листопада 2021 року по справі № 359/3373/16-ц, правовими висновками Верховного Суду про застосування норм права, викладеними в постановах від 21 березня 2018 року у справі № 441/1557/16-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 2-557/11, а також із положеннями п. 19, 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року. Право власника згідно з ч. 1\~ст. 388 ЦК України,\~на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1\~ст. 388 ЦК України). За змістом\~ст. 388 ЦК України,\~майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений постановах Верховного Суду України від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14 та від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Судом встановлено, що належне [PERSON] нерухоме майно, а саме: комплекс автомийки за адресою: [ADDRESS] , вибуло з володіння позивача поза його волею, а саме, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/13239/18 про визнання за [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно комплекс автомийки, яке в подальшому було скасовано, а тому суд вважає, що позивач має право на витребування спірного нерухомого майна від останнього набувача за правилами встановленими\~ст. 388 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу, що на сьогоднішній день, державна реєстрація нерухомого майна комплекс автомийки за адресою: [ADDRESS] під реєстраційними номерами 1433584112101, 1433514012101, 1433397812101 є дійсною, а подвійний реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101, номер об`єкта в РПВН: 11697722, за яким було здійснено продаж незаконно вибулого майна [PERSON] через ДП «Сетам», скасовано 22\~жовтня 2021\~року рішенням\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська по\~цивільній справі\~№ 204/5734/19, яке постановою Верховного суду України від 22 лютого 2023 року, залишено без змін. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (ч. 1\~ст. 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (п. 1 ч. 1\~ст. 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). У Постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на зазначене в разі задоволення вимоги власника про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на це майно, суд витребовує останнє на користь власника від указаної особи, а не зобов`язує таку особу повернути відповідну спірне нерухоме майно. Отже, захист судом порушеного права на підставі віндикаційного позову полягає в поновленні за позивачем права власності. Таким чино, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистая тачка» на користь [PERSON] комплекс автомийки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , запис про право власності № 37709567 від 6 серпня 2020 року, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію Індексний номер 53551853 від 11 серпня 2020 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницьким С.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1788206412101, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про іпотеку, то суд прийшов до наступних висновків. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6\~ст. 3 ЦК України), отже дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони правочину, правовідношення. Згідно із ч. 2, 3\~ст. 13 ЦК України,\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір іпотеки добросовісного набувача) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення виконання судового рішення про витребування майна від добросовісного власника, що набрало законної сили. У випадках вчинення дій із метою захоплення майна боржник (добросовісний набувач), проти якого ухвалено судове рішення про витребування майна, який укладає договір іпотеки, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір іпотеки, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення витребування майна боржника. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм цивільного права, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення витребування майна, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6\~ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3\~ст. 13 ЦК України), а також недопустимості вчинення правочину, який порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина (ст. 228 ЦК України). Окрім цього, укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1, 5\~ст. 203 ЦК України, що за правилами\~ст. 215 ЦК України\~\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~ст. 234 цього ж кодексу. Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються\~Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на\~Конституції України\~та складається, у тому числі, з\~ЦК України. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України,\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України,\~одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про припинення іпотеки, скасування рішення про реєстрацію обтяження на нерухоме майно є належним способом захисту порушеного права згідно ч. 2\~ст. 16 ЦК України. За приписами частин 1-3\~ст. 203 ЦК України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч. 1\~ст. 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3\~ст. 215 ЦК України). Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-533цс16, за змістом ч. 1 ст.\~203, ч. 1 ст.\~215 ЦК України\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»,\~іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»,\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4\~ст. 631 ЦК України). Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»,\~передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним. Відповідно до аналізу судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, проведеного Верховним Судом України у листі від 1 лютого 2015 року, суди повинні враховувати, що у разі задоволення судом позову власника про витребування майна із чужого незаконного володіння після набрання рішенням суду законної сили, іпотека цього майна припиняється. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] , як власник не надавав свою згоду на передачу спірного нерухомого майна комплекс автомийки в іпотеку, а суд прийшов до висновку про задоволення вимог [PERSON] щодо витребування на його користь майна із чужого незаконного володіння, суд прийшов до висновку, що іпотека спірного нерухомого майна за договором іпотеки від 23 листопада 2020 року є недійсною на підставі ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~та припиненою на підставі\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Відтак, оскільки договір іпотеки згідно з приписами\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~є припиненим, відомості про обтяження нерухомого майна за цим договором підлягають вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст.\~76,\~78 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (\~ст. 89 ЦПК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про іпотеку, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 6 129 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved