Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, та в якому просила: - застосувати наслідки нікчемності до додаткових угод про збільшення кредитного ліміту за Заявою №2001659117901 від 13.08.2020 року; - визнати недійсною умову договору щодо автоматичної пролонгації строку дії Заяви №2001659117901 від 13.08.2020 року; - зобов`язати Акціонерне товариство «Перший міжнародний український банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом [PERSON] з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції; - стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 13 серпня 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Перший міжнародний український банк» було укладено Заяву №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО) про встановлення поточного рахунку [NUMBER] та надання кредитної карти. Згідно з Заявою №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від 13 серпня 2020 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі - 43 200 грн, строком на 12 місяців, також вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із Сторін або підстав про його скорочення в порядку, визначеному ДКБО, розмір процентної ставки - 47,88% річних. 15 січня 2023 року [PERSON] було надіслано запит до Акціонерного товариства «Перший міжнародний український банк» (далі - АТ «ПУМБ») для отримання додатковох інформації про стан своєї заборгованості. 07 лютого 2023 року надійшла відповідь від АТ «ПУМБ» в надані документів було відмовлено, чим порушено права позивача. Також позивач вказує, що «Договір» укладено з порушенням вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», в частині недотримання істотних умов, які обов`язкові для кредитних договорів, чим були порушені її права як споживача фінансових послуг, зокрема - умови цього договору не містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який є його невід`ємною частиною, не було укладено взагалі. Також позивач звертає увагу, що в Заяві №2001659117901 від 13.08.2020 року не зазначено умови обслуговування в разі збільшення кредитного ліміту, а також вона не укладала жодної додаткової угоди про збільшення кредитного ліміту, тобто дані дії були вчинені в односторонньому порядку, що порушує чинне законодавство. За відсутності додаткових угод про збільшення кредитного ліміту, за відсутності даних про виникнення несанкціонованого овердрафту, за відсутності розрахунку заборгованості за Заявою №2001659117901 від 13.08.2020 року, неможливо встановити розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Позивач вважає, що «кредитний договір» є нікчемним. У Заяві №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від «13» серпня 2020 року вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк. Тобто даним документом передбачено автоматичну пролонгацію договору, а саме дію Кредитного ліміту встановленого в розмірі 43 200 грн. Пролонгація кредитного договору - це, в першу чергу, зміна строку такого договору, а отже зміна істотних умов. Відповідно до п. 7 Ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Також позивач вказує, що умова щодо автоматичної пролонгації дії Кредитного ліміту зазначеного в Заяві №2001659117901 на приєднання до ДКБОФО від «13» серпня 2020 року є несправедливою та недійсною. Позивач також наголошує, що ще одним моментом порушення прав позичальника було встановлення кредитного ліміту в розмірі 63 200 грн, а зміна умов договору в односторонньому порядку тягне за собою застосування наслідків нікчемності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 19 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, також було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Судом 10.08.2023 року за вх..№ 35314 отримано відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Панченко Ольги Олексіївни, яка діє на підставі довіреності, в якому остання зазначила, що позивачем було підписано Заяву № 2001659117901 від 13.08.2020 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою позивачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 43 200,00 грн., зі сплатою процентів (стандартна та реальна процентна ставка) у розмірі 47,88% річних. На підставі Заяви № 2001659117901 від 13.08.2020 відповідач надав позивачу кредит у формі кредитування рахунку (овердрафт). Згідно з п.4.3.6.4 п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сума кредитного ліміту була збільшена до 104 000,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Позивач використав кредитні кошти у сумі 103 780,18 грн., що підтверджується випискою з рахунку та розрахунком заборгованості. У Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних. осіб (скорочено - ДКБО) вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), розміщений на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням Заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. Підписана між кредитором та боржником Заява на приєднання до ДКБО є договором приєднання, і цей документ містить усі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Позивач звернувся до банку для відкриття поточного рахунку, отримання платіжної картки, та встановлення кредитного ліміту за рахунком. Відповідач зазначає, що договір укладений у формі двох документів, який складається з публічної та індивідуальної частин, що відповідає вимогам законодавства, а саме, ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» та ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги». Відповідач вважає, що твердження позивача щодо необхідності укладення додаткових угод про зміну кредитного ліміту є надуманим, оскільки, відповідно п.4.3.6.4 п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши Заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMSповідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Відповідно до вказаної умови публічної частини договору сума кредитного ліміту позивача була збільшена до 104 000,00 грн.. Позивач використав кредитні кошти у сумі 103 780,18 грн.. Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб додаткових угод у разі збільшення кредитного ліміту не передбачено. Відповідач надав позивачу перед укладенням кредитного договору паспорт споживчого кредиту. Вказаний документ оформлений у формі додатку 1 до Закону України «Про захист прав споживачів». Він містить усі передбачені Законом умови, з якими необхідно ознайомити позичальника перед отримання кредиту. Позивач з ними ознайомився та на підтвердження поставив свій підпис під вказаним паспортом споживчого кредиту. У паспорті споживчого кредиту та Заяві на приєднання до ДКБО зазначена загальна вартість кредиту. А отже твердження позивача, що йому не було її повідомлено, не відповідає фактичним обставинам справи. Також відповідач вказує, що твердження позивача, що у Заяві №2001659117901 від 13.08.2020 не вказується тип процентної ставки, порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати відповідних процентів, не відповідає дійсності, оскільки, у Заяві на приєднання до ДКБО вказана стандартна та реальна процентна ставка, які збігаються та становлять 47,88% річних., змінення процентної ставки договором не передбачено. Представник відповідача просить суд позов залишити без задоволення, оскільки позивачем не враховані вимоги законодавства щодо укладення договорів споживчого кредиту шляхом підписання індивідуальної частини договору про приєднання до публічної частини договору, яка розміщується на сайті. Представник позивача - адвокат Цимбал Альона Анатоліївна надала суду клопотання, яке зареєстровано канцелярією суду 25.07.2023 року за вх..№32790 та передано судді 14.08.2023 року, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 15 серпня 2023 року здійснено перехід з розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Судом 15.08.2023 року за вх.. №36005 отримано відповідь на відзив, в якій представник позивача - адвокат Цимбал Альона Анатоліївна зазначила, що відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови, викладені в Заяві № 2001659117901 є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі позивач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач згідно Умов. Зазначила, що зі змісту Заяви № 2001659117901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не вбачається жодної інформації, яка б свідчила про укладення саме кредитного договору, в ній не міститься інформації про його істотні умови. Також, представник вказує, що відповідач не надав доказів, що відбулося інформування позивача про зміну розміру кредитного ліміту шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону та Позивач отримав це повідомлення (із зазначенням дати та часу). Судом 21.08.2023 року за вх..№36754 отримано заяву від представника позивача - адвоката Цимбал Альони Анатоліївни, про уточнення позовних вимог, а саме просила доповнити прохальну частину Позовної заяви п. 4, викладеним у наступній редакції "Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу" та долучити до матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, разом із додатками. Судом 12.10.2023 року за вх..№45000 отримано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначає, що кредитний договір зафіксовай у двох документах: публічній (Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) та індивідуальній (Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб). У публічній частині договору передбачено зміну ліміту (суми) договору шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефона позивача, який він вказав в Заяві на приєднання до ДКБО. А також сторони погодили, що позивач може скористатися запропонованим кредитним лімітом, вчинивши будь-який розрахунок із запропонованими грошима, або відмовитися від нового ліміту, подавши відповідачу заяву. Також звертає увагу, що позивачка пропозицію відповідача щодо отримання кредиту, у тому числі щодо порядку збільшення кредитного ліміту шляхом направлення СМС-повідомлень, прийняла, використала запропонований кредитний ліміт, а отже погодилася з його розміром. Представник позивача подала додаткові пояснення у справі, які отримані судом 16.10.2023 року за вх..№43361, в яких зазначила, що лист ТОВ «Центр Глобальних Повідомлень Україна» № 05/289 не є належним та допустимим доказом, оскільки підтверджує виключно дати надсилання смс повідомлень на зазначений номер. Але з цієї відповіді не вбачається якого змісту були смс повідомлення та факт, що позивачка використала кредитний ліміт. Просила врахувати пояснення при розгляді справи та задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 28.11.2023 року за вх..№53628 отримано заяву, в якій представник позивача - адвокат Цимбал Альона Анатоліївна просила розгляд справи проводити відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов. Представник відповідача, Панченко Ольга Олексіївна , подала заяву, яка отримана судом 25.10.2023 року та зареєстрована за №47094, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 13 серпня 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Перший міжнародний український банк» було укладено Заяву №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про встановлення поточного рахунку [NUMBER] та надання кредитної карти. Згідно з Заявою №2001659117901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13 серпня 2020 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі - 43 200 грн, строком на 12 місяців, також вказано, що зі спливом вказаного строку дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав про його скорочення в порядку, визначеному ДКБО, розмір процентної ставки - 47,88% річних. У Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (скорочено - ДКБО) вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), розміщений на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням Заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. Також судом встановлено, що 13.08.2020 року позивачем було підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно з п.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з п.6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» надання кредиту є фінансовою послугою. Законом України від 20.09.2019 № 122-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг», який набрав чинності 19.10.2019, до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» були внесені зміни щодо укладення договорів споживчого кредитування. Відповідно до абз.4 п.4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Аналогічна норма міститься у Законі України від 30.06.2021 №1591-ІХ «Про платіжні послуги». Відповідно до п.4 ч.1 ст. 5 «Про платіжні послуги» виконання кредитового переказу на умовах кредиту, наданого надавачем послуг, відноситься платіжної послуги. Отже, судом встановлено, що між сторонами укладений договір у формі двох документів, який складається з публічної та індивідуальної частин, що відповідає вимогам законодавства, а саме, ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» та ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) відповідач відкрив позивачу поточний рахунок та встановив на рахунку кредитний ліміт (овердрафт), який полягає у здійсненні відповідачем платежів за рахунком понад власні кошти позивача у межах наданої банком суми (кредитування рахунку). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001659117901, боржника [PERSON] , 13.08.2020 року сума кредиту становила - 43200,00 грн., 13.11.2020 року сума кредиту збільшилася до 63200,00 грн., 16.12.2020 року сума кредиту збільшилася до 93200,00 грн. та 22.01.2021 року сума кредиту збільшилася до 104000,00 грн. Відповідно п.4.3.6.4 п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши Заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Відповідно до вказаної умови публічної частини договору сума кредитного ліміту позивача була збільшена до 104 000,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Позивач використав кредитні кошти у сумі 103 780,18 грн., що підтверджується випискою з рахунку та розрахунком заборгованості. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. У вказаній статті Закону зазначено: «1. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. 2. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Як було встановлено судом, відповідач надав позивачу перед укладенням кредитного договору паспорт споживчого кредиту. Вказаний документ оформлений у формі додатку 1 до Закону України «Про захист прав споживачів». Він містить усі передбачені Законом умови, з якими необхідно ознайомити позичальника перед отримання кредиту. Позивач з ними ознайомився та на підтвердження поставив свій підпис під вказаним паспортом споживчого кредиту. У паспорті споживчого кредиту та Заяві на приєднання до ДКБО зазначена загальна вартість кредиту, стандартна процентна ставка, реальна річна процентна ставка та інші обов`язкові відомості. Щодо умов кредитування. Також, судом встановлено, що у Заяві на приєднання до ДКБО вказана стандартна та реальна процентна ставка, які збігаються та становлять 47,88% річних. Змінення процентної ставки договором не передбачено. Пунктом 4.1.6. ч.4 р.ІІ ДКБО встановлено порядок нарахування процентів за договорами оведрафту: проценти за користування кредитними коштами нараховуються виходячи з щоденного залишку заборгованості за основним боргом/сумою простроченої заборгованості протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня виникнення такої заборгованості (включаючи цей день) по день фактичного повного погашення заборгованості за основним боргом/простроченої заборгованості (не включаючи цей день), виходячи з розрахунку 360 (триста шістдесят) днів у році. Пукнтом 4.1.7. ч.4 р.ІІ ДКБО передбачено, що проценти за користування кредитними коштами і комісія по овердрафту протягом кожного календарного місяця повинні бути сплачені клієнтом не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця наступного за звітним. Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані з визнання недійсним договору врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України « Про захист прав споживачів». За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частина третя статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів» визначає що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві. Такого висновку дійшов Верховний Суд, аналізуючи положення п.6 ч.1 ст.3 і ч.3 ст.509 Цивільного кодексу та норми ст.18 закону №1023-XII «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 щодо несправедливих умов договору у постанові від 8.06.2016 (справа № 6-330цс16). Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2018 року по справі №444/484/15ц визначено, що за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються змінив будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник)неповинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У даному випадку суд, ураховуючи умови кредитного договору узгодженого сторонами, вважає що позовні вимоги не є обґрунтованими та доведеними, а тому не підлягають задоволенню з таких підстав. У п.п. 4.3.6.4, п.4.3 ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши Заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Як встановлено, позивач пропозицію відповідача щодо отримання кредит, в тому числі порядку збільшення кредитного ліміту шляхом направлення SMS-повідомлень, прийняла, використала запропонований кредитний ліміт, тобто, погодилася з його розміром. Позивачка не скористалася своїм правом на подання заяви про відмову від запропонованого ліміту. Своїми діями, які полягають в використанні коштів, позивач погодилася на збільшення суми кредиту, а отже, поведінка позивача свідчить про її згоду та намір на отримання кредитних коштів у встановленому (запропонованому) відповідачем розмірі. Крім того, суд приходить до висновку, що умови Договору стосовно порядку автоматичної пролонгації не є такими, що порушують права споживача так як, у Заяві №2001659117901 від 13.08.2020 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дії кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed