Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

31 липня 2023 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з заявою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтуванні своєї заяви [PERSON] зазначила, що є спадкоємцем за заповітом та єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку під [ADDRESS] . На день смерті матері заявниця разом зі своїм чоловіком постійно проживали разом із [PERSON] . В спадковому будинку проживає і по теперішній час, самостійно несе весь тягар по його утриманню, обробляє земельну ділянку. Боргів по комунальним платежам не має. Вважає, що як єдина донька (єдиний спадкоємець) прийняла спадщину фактично. 20 липня 2023 року заявниця звернулась до Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкової Ірини Володимирівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі заяви, нотаріусом була заведена спадкова справа № 66/2023 після померлої, [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 липня 2023 року у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] , [PERSON] було відмовлено у зв`язку з пропущенням сроку на прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини заявнику необхідне для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 31 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 1-2). Заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області надала суду письмову заяву у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності. На виконання ухвали суду від 31.07.2023 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В. було надано копію спадкової справи №66/2023, заведену після померлої [INFO] [PERSON] . Було надано письмові пояснення двох свідків [PERSON] , [PERSON] . Взявши до уваги доводи заявника, позицію заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 316 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в тому числі факту родинних відносин, за місцем проживання заявника. Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 24 жовтня 2022 року Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янськее Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 734 (а.с.9). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 22 березня 1960 року, актовий запис № 273 (а.с.10). Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 29 вересня 1979 року, актовий запис №1156, [PERSON] при одруженні змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11). Відповідно АКТу №5 про підтвердження місця проживання осіб від 20 липня 2023 року виданого Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Кам`янської міської ради [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . на день смерті гр. [PERSON] з 2013 року (постійно) , проживали разом та вели спільне господарство, що підтвердили свідки (а.с.17). До складу відкритої спадщини входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який входить до спадщини, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 13) та земельна ділянка під ним площею 0,1000 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належала померлій на праві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 062839, виданого на підставі Рішення Дніпродзержинської міської ради № 837-44/V від 27.11.2009 року (а.с. 14). [PERSON] звернулась 20 липня 2023 року до Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкової Ірини Володимирівни за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою державного нотаріуса Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкової Ірини Володимирівни відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно до змісту зазначеної постанови, відповідно до довідки №21/8991, виданої Кам`янською міською радою Дніпропетровської області 18 листопада 2022 року, встановлено, що померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інші особи, зареєстровані за цією адресою на день смерті відсутні. Заява [PERSON] про видачу їй спадщини надійшла до нотаріальної контори 18 листопада 2022 року та зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 2416 (спадкова справа №1090/2022), тобто після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця. Свідок [PERSON] надав суду пояснення в яких зазначив про те, що будучи сусідом [PERSON] підтверджує те, що [PERSON] , [PERSON] проживали в будинку [ADDRESS] разом [PERSON] до її смерті. В наданих письмових поясненнях свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] разом з чоловіком до смерті матері проживали із нею, на теперішній час проживає в тому будинку. Відповідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та письмових пояснень свідків, суд вважає, що заявником доведений факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи пояснення свідків та вищевикладене, та перелічені докази дають суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved