Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У вересні 2023р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява представника заявників [PERSON] , [PERSON] - адвоката Міщенка А.Л., заінтересована особа: Відділ ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту, юридичний факт, що громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] та громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] є відповідно матір`ю та батьком дитини, хлопчика, на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] в місті Харків, про що 29.12.2020 року складено відповідний актовий запис № 2224. Заявники та їх представник в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про розгляд справи, однак, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, але надали до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Фрішхольц- [PERSON] та [PERSON] є громадянами Федеративної Республіки Німеччина (надалі - ФРН) та перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб номер [NUMBER] , виданим РАЦСом міста Чам, 13.07.2023 р. В результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства 05 грудня 2020 року у подружжя народилася дитина, хлопчик - [PERSON] , актовий запис про народження дитини [PERSON] № 2224 від 29.12.2020 року підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 29 грудня 2020 року. Дитина була народжена сурогатною матір`ю - громадянкою України [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в результаті технологій відповідно до вимог Наказу МОЗ України № 787 від 09.09.2013 р. «Про затвердження Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в - Україні», а реєстрація факту народження дитини була здійснена згідно з п. 11 глави 1 розділу III Наказу Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р. На підставі повного витягу з реєстру актів цивільного стану №00029230517 від 16.01.2021 р. встановлено, що згідно медичного висновку про народження № А664-АХЕК- СХХ8-НЗРС від 06.12.2020 р., виданого Комунальним некомерційний підприємством "Міський клінічний пологовий будинок № 6" Харківської міської ради, дитина [PERSON] була народжена сурогатною матір`ю - громадянкою України [PERSON] . Також, повним витягом з реєстру № 00029230517 від 16.01.2021 року підтверджується, що підставою для запису [PERSON] та [PERSON] батьками дитини стала довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом № 633 від 25.12.2022 р., що видана ТОВ «Сана-Мед», Центр репродукції людини, клініка професора Феськова О.М., місто Харків, та заява сурогатної матері від 28.12.2020 р. про дачу згоди на запис батьками дитини, хлопчика - [PERSON] , громадян ФРН [PERSON] та [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. за реєстраційним номером № 3754. У зв`язку з тим, що вищеназвана заява сурогатної матері від 28.12.2020 р. передається у відділення ДРАГС і залишається в цих органах в матеріалах справи, сурогатною матір`ю була надана ще одна заява від 04.01.2021 р. про дачу згоди на запис батьками дитини, хлопчика - [PERSON] , громадян ФРН [PERSON] та [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. за реєстраційним номером № 1. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з ст.123 СК України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Подружжя визнається батьками дитини, народженої дружиною після перенесення в її організм ембріона людини, зачатого її чоловіком та іншою жінкою в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Враховуючи той факт, що в актовому записі за №2224 від 29.12.2020 року про народження [PERSON] , його батьками записані громадяни ФРН [PERSON] та [PERSON] , заявники у зазначеній справі, слід дійти висновку, що за законодавством України вони є батьками [PERSON] , [INFO] , що не потребує доказуванню. Відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН матір`ю дитини є жінка, яка її народила. Відповідно до ч.1 параграфу 108 Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності» за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном, визнаються без особливого провадження. Верховний Суд ФРН у справі ХІІ ZВ 320/17 від 20 березня 2019 року, предметом розгляду якої було питання запису матір`ю в ФРН саме особи, яка вже була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, в своїй постанові зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні ч.1 параграфу 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності» Отже, законодавством Федеративної Республіки Німеччина встановлено чітку вимогу для реєстрації в реєстрі актів цивільного стану відомостей щодо дитини (реєстрації батьківства подружжя щодо дитини), народженої закордоном з використанням методу сурогатного материнства - отримання в Україні відповідного судового рішення, що підтверджує родинні відносини подружжя та [PERSON] . Згідно з п.6.9 Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.10.013 року №787, у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження дитини проводиться за заявою подружжя, але дало згоду на таке перенесення. У цьому разі одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена, а також довідка про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом. Відповідно до ст.ст. 2, 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, держави учасниці поважають та забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національності, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Так, у рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» (скарга № 65192/11) та у справі «Лабассе проти Франції» (скарга № 65941/11) Європейський суд з прав людини конкретно визначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак суд також визнав, що заборона сурогатного материнства не може негативно впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що для встановлення юридичного факту щодо родинного зв`язку дитини, яка народилася шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій, заявникам у справі подружжю [PERSON] та [PERSON] для захисту своїх прав та інтересів їхньої дитини, іншим способом, окрім встановлення рішенням суду юридичного факту родинних відносин є неможливим, суд вважає доведеним факт спорідненості дитини [PERSON] , [INFO] та подружжя [PERSON] та [PERSON] . Понесені заявниками судові витрати, пов`язані з розглядом справи про встановлення факту родинних відносин необхідно віднести на рахунок заявників. На підставі викладеного та

Outcome: approved