Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

\~ 09 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, просить суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» втрати від інфляції - 12 762,33 грн (Дванадцять тисяч сімсот шістдесят дві гривень 33 коп.), три відсотки річних 2 500,69 грн. (Дві тисячі п`ятсот гривень 69 коп.), а всього - 15 263,02 грн ; стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (ідентифікаційний код 20033533) судовий збір в розмірі 2 684,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» (надалі - Позивач) та [PERSON] було укладено було укладено Договір добровільного страхування №016381/4600/0000100 транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. [NUMBER] ). 12 червня 2020 року в м. Одеса сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Сітроен (д.р.н. [NUMBER] ). Згідно постанови Приморського районного суду від 03 серпня 2020 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на виконання вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 26\~945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року. 08 вересня 2022 року Білгород Дністровський міськрайонний суд виніс рішення у справі № 523/13628/21 про відшкодування шкоди на користь ПРАТ «Уніка» з [PERSON] в розмірі 26\~945, 30 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі. З квітня по серпень 2022 року рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду у справі № 523/13628/21, виконано у примусовому порядку. За період з 07 липня 2020 року по 24 серпня 2023 року збитки від інфляції склали 12\~762, 33 грн; 3% річних за аналогічний період склали 2500, 69 грн. А всього 15\~263, 02 грн. На підставі вищевикладеного представник і звернувся з вказаним позовом до суду. Погоджуючись частково з позовними вимогами представника позивача, відповідач 13 листопада 2023 року надав до суду відзив на позовні вимоги позивача відповідно до якого просить суд позов задовольнити частково в розмірі 1799, 40 грн; 3% річних у розмірі 656, 70 грн, в інший частині позову відмовити, зазначаючи, що по-перше, позивачем (або помилково, або навмисно) взято для розрахунку інфляційних втрат та 3 відсотків річних взято невірну суму боргу - відповідно до розрахунку, доданого до позову, в розрахунок взято 50 4497 грн. 00 коп. Хоча, при цьому, самим же позивачем зазначено, що заочним рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2022 року вирішено стягнути з відповідача 26 945 грн. 30 коп. Отже, саме вказана сума боргу була встановлена рішенням суду і тому саме ця сума повинна для розрахунку боргу братися на початок першого періоду і до 24 квітня включно, так як вже 25 квітня 2023 року такий розмір боргу було зменшено шляхом сплати боржником ( [PERSON] ) частини заборгованості у розмірі 3393, 09 грн, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до позову самим позивачем. Після сплати частини заборгованості розмір боргу з 25.04.2023 став 23552 грн 21 коп. (26945, 30 - 3393,09 = 23552, 21). По-друге, позивачем помилково визначено в позові період обрахування інфляційних збитків та штрафних санкцій у вигляді 3% річних. Так, в позові зазначається, що датою початку такого періоду є 07.07.2020 рік, однак, в даному випадку грошове зобов`язання відповідача перед позивачем виникло у розмірі 26 945,30 грн на підставі заочного рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2022 року, яке відповідно до інформації з офіційного веб-порталу «Судова влада» набрало законної сили лише 11 жовтня 2022 року. Отже, з цій дати повинен розпочинатися розрахунок заборгованості інфляційних збитки та штрафних санкцій у вигляді 3% річних. У постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можут виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, перебачених законом, а також із тих, які ним не передбачені, але не суперечать йому; в окремих випадках встановлені актми цивільного законодавства цивільні права й обов`язки можуть виникати з делікту та з рішення суду. Далі, 18 серпня 2023 року (платіжна інструкція №7074821), оригінал наявний в матеріалах виконавчого провадження №70748216) боржником було виконано повністю рішення суду. Інфляційні втрати та три проценти річних за частиною другою статті 625 ЦК України слід нараховувати до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (Постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. Тому, саме 17.08.2023 року необхідно брати до розрахунку як останній день, так як свої обов`язки по виконанню судового рішення боржник [PERSON] виконав саме цієї дати, і він не повинен нести відповідальність за дії виконавчої служби, яка перерахувала грошові кошти на рахунок стягувача (позивача) лише 25 серпня 2023 року. З урахуванням викладеного, у цих правовідносинах виникає два періоди для нарахування інфляційних збитків та 3 % річних: 1) з дати набрання рішенням суду законної сили (11.10.2022 року) по день, що передує першому платежу у розмірі 3393,09 грн (це 24.04.2023); 2) з дати першого платежу (25 квітня 2023 року) до дня, що передує повному виконанню боржником рішення суду, тобто до 17.08.2023 року, включно. Таким чином, основна сума заборгованості за договором з 11.10.2022 року до 24 квітня 2023 року 26\~945, 30 грн; з 25.04.2023 року до 17 серпня 2023 року 23\~552, 21 грн. Інфляційні витрати: за період 11.10.2022 року по 24.04.2023 року, жовтень 2022 року 102, 50; листопад 2022 року 100, 70; грудень 2022 року 100, 70; січень 2023 року 100, 80; лютий 2023 року 100, 70; березень 2023 року 101,50; квітень 2023 року 100,20. За період з 25 квітня 2023 року по 17 серпня 2023 року: травень 2023 рік 100, 50; червень 2023 року 100,80; липень 2023 року 99, 40; серпень 2023 року 98,60. Період 1: інфляційне збільшення: 26 945,30 х 1,07301693 - 26 945,30 = 1 967,46 грн. Період 2: (100,50: 100) х(100,80 : 100) х (99,40: 100) х (98,60 : 100) = 0,99286430 Інфляційне збільшення: 23552,21 х 0,99286430 - 23 552,21 = -168,06 грн. (від`ємне значення) Розмір інфляційних збитків за період часу з 11.10.2022 по 17.08.2023 рік становить 1 799 грн 40 коп. (1 967,46 грн. - 168,06 грн.) 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100: зобов`язання з 11.10.2022 року до 24 квітня 2023 року 26945, 30 х 3 % х 196:365:100, за період 196 днів 434, 08; з 25 квітня 2023 року до 17 серпня 2023 року, 23\~552, 21 х 3% х 115: 365:100, 115 днів 222, 62 грн. Всього штрафних санкцій: 656, 69 грн. По-третє, вказує, що сторона відповідача в цілому позитивно ставиться до отримання професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді. Однак, вчинені представником позивача дії носять постійний помилковий характер, а саме: розмір суми боргу, який береться для обрахування штрафних санкцій та інфляції, не відповідає дійсності, період обрахування (з 07.07.2020 до 24.08.2023) також не відповідає дійсності. Зазначене свідчить про неякісне надання правової допомоги та відсутність належного вивчення адвокатом матеріалів справи. Разом з цим, звертає увагу суду, що представником позивача встановлено фіксований розмір у сумі 5 000 грн за ведення справ про стягнення заборгованості з боржників. Однак, кожна справа є індивідуальною та може відрізнятися своєю складністю, об`ємом роботи (наданих послуг), і відповідно часом, витраченим адвокатом. \~ \~ \~ \~У доданому до позову акту не конкретизоване вартість кожної послуги (дії), що унеможливлює їх встановлення. Вважає, що позовна вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню взагалі. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 13 жовтня 2023 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з призначенням справи до її судового розгляду по сутті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи за відсутності представника, за наявними матеріалами справи. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами позивача погодився частково з підстав викладених у відзиві на позовні вимоги. Зі згоди представника відповідача суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомленого представника позивача. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши усі надані докази по справі, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 18.03.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено було укладено Договір добровільного страхування №016381/4600/0000100 транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. [NUMBER] ). 12 червня 2020 року в м. Одеса сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Сітроен (д.р.н. [NUMBER] ). Згідно постанови Приморського районного суду від 03 серпня 2020 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі договору добровільного страхування транспортного засобу та на виконання вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 26\~945, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 159672 від 07 липня 2020 року. 08 вересня 2022 року Білгород Дністровським міськрайонним судом ухвалене рішення у справі № 523/13628/21 про відшкодування шкоди на користь ПРАТ «Уніка» з [PERSON] в розмірі 26\~945, 30 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі. З квітня по серпень 2022 року рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду у справі № 523/13628/21, виконано у примусовому порядку. Звертаючись з позовними вимогами позивач зазначає, що він має з 07 липня 2020 року по 24 серпня 2023 року на отримання збитків від інфляції у розмірі 12\~762, 33 грн та 3 % річних 2500, 69 грн Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково, зазначаючи, що обрахування збитків від інфляції та 3% річних позивачем здійснено не вірно. Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, за невиконання грошового зобов`язання щодо повернення виплаченого страхового відшкодування, підтвердженого судовим рішенням. Таким чином, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується заочним рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 08 вересня 2022 року, яке виконане відповідачем 17 серпня 2023 року. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Отже, відповідач мав невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується заочним рішенням суду. Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання. Саме таку висловлено правову позицію щодо застосування положень статті 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Разом з тим, суд погоджується з ствердженням представника відповідача щодо невірного обрахування позивачем інфляційних збитків та штрафних санкцій у вигляді 3% річних та погоджується з розрахунком наданим представником відповідача. Так, 18 серпня 2023 року відповідно платіжної інструкції №7074821 боржником було виконано повністю рішення суду. Інфляційні втрати та три проценти річних за частиною другою статті 625 ЦК України слід нараховувати до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (Постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. Тому, саме 17.08.2023 року необхідно брати до розрахунку як останній день, так як свої обов`язки по виконанню судового рішення боржник [PERSON] виконав саме 17 серпня 2023 року. З урахуванням викладеного, у цих правовідносинах виникає два періоди для нарахування інфляційних збитків та 3 % річних: 1) з дати набрання рішенням суду законної сили (11.10.2022 року) по день, що передує першому платежу у розмірі 3393,09 грн (це 24.04.2023); 2) з дати першого платежу (25 квітня 2023 року) до дня, що передує повному виконанню боржником рішення суду, тобто до 17.08.2023 року, включно. Таким чином, основна сума заборгованості за договором з 11.10.2022 року до 24 квітня 2023 року 26\~945, 30 грн; з 25.04.2023 року до 17 серпня 2023 року 23\~552, 21 грн. Інфляційні витрати: за період 11.10.2022 року по 24.04.2023 року, жовтень 2022 року 102, 50; листопад 2022 року 100, 70; грудень 2022 року 100, 70; січень 2023 року 100, 80; лютий 2023 року 100, 70; березень 2023 року 101,50; квітень 2023 року 100,20. За період з 25 квітня 2023 року по 17 серпня 2023 року: травень 2023 рік 100, 50; червень 2023 року 100,80; липень 2023 року 99, 40; серпень 2023 року 98,60. Період 1: інфляційне збільшення: 26 945,30 х 1,07301693 - 26 945,30 = 1 967,46 грн. Період 2: (100,50: 100) х(100,80 : 100) х (99,40: 100) х (98,60 : 100) = 0,99286430 Інфляційне збільшення: 23552,21 х 0,99286430 - 23 552,21 = -168,06 грн. (від`ємне значення) Розмір інфляційних збитків за період часу з 11.10.2022 по 17.08.2023 рік становить 1 799 грн 40 коп. (1 967,46 грн. - 168,06 грн.) Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100: зобов`язання з 11.10.2022 року до 24 квітня 2023 року 26945, 30 х 3 % х 196:365:100, за період 196 днів 434, 08; з 25 квітня 2023 року до 17 серпня 2023 року, 23\~552, 21 х 3% х 115: 365:100, 115 днів 222, 62 грн. Всього штрафних санкцій: 656, 69 грн. Таким чином інфляційні збитки (втрати від інфляції) складають 1799, 40 грн та 3% річних у розмірі 656, 70 грн, які підлягають стягненню з відповідача, а тому суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до [PERSON] про відшкодування шкоди підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 431,90 грн, що вираховується наступним чином: 15263,02 грн /заявлені позовні вимоги /:2456,10 грн /задоволені позовні вимоги/= 6,21433166; 2684, 00 грн /сума сплаченого судового збору/: 6,21433166 = 431,90 грн. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно\~\~з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~Відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків).\~ Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, до суду надано договір про надання правничої допомоги адвоката від 02 січня 2023 року; Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року; акт прийому передачі наданих послуг № 1/25837 до Договору про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, заперечення відповідача щодо стягнення судових витрат в визначеному розмірі, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом зазначеного позову, та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню відповідачем, у сумі 2000 грн.

Outcome: partial