Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача [PERSON] - адвокат Ніколаєва Г.Г. з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 7 500,00 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позову до досягнення ним повноліття. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 13 червня 2003 року між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають сина [PERSON] , 2014 року народження. 19 вересня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, який знаходиться на утримані позивача. Вказує, що дитина хворіє на сезонні захворювання. Також зазначає, що відповідач працює, має різні джерела доходу, заощадження, рухоме та нерухоме майно. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.72-73). Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 23 січня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 75) Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться 06 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Андросович Г.С. направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просить визначити розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, що складає 2 000,00 грн. Зазначає, що доводи позивача не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними доказами. Вказує, що сторони між собою погодили обов`язок щодо утримання сина порівну, син залишається проживати разом з позивачем, а позивач, в свою чергу, не перешкоджає відповідачу бачитись з сином та проводити з ним час. Питання щодо визначення місця проживання доньки сторін між ними не вирішувалось, оскільки на момент розірвання шлюбу донька вже була повнолітньою, а зараз навчається і проживає за кордоном. Також відповідач зазначає, що він проживає окремо від дітей та сумлінно виконував і продовжує виконувати свій батьківський обов`язок, приймає безпосередню участь в житті своїх дітей та матеріально їх забезпечує. За останні 6 місяців відповідач придбав для сина мобільний телефон, павербанк, квадрокоптер, дитячий мін-тир та багато інших іграшок. Окрім цього, зазначає, що несе й інші витрати, пов`язані із забезпеченням сина, а саме: купівля одягу, продуктів харчування, оплата лікування та мобільного зв`язку тощо та допомагає матеріально своїй старшій дочці, яка також потребує матеріальної допомоги. Відповідач категорично не погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів, оскільки такий розмір аліментів відповідач вважає необґрунтованим, на підтвердження якого не надано доказів. Відповідач не впечений, що визначений позивачем розмір аліментів буде витрачатись останньою виключно на утримання дитини та її особисті потреби. Крім того, відповідач вказує на свій складний матеріальний стан, який не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Зазначає, що з липня 2022 року і по сьогоднішній день він знаходиться у пошуку роботи, перебуває на обліку в Київському міському центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю та не має регулярного доходу, разом з тим, має на утриманні страшу доньку, яка навчається та потребує матеріального утримання. Також відповідач зазначає, що у спільній частковій власності має частину житлового будинку в Макарівському районі Київської області та 1/2 частину земельних ділянок, якими не має можливості користуватись через замінування території. Доходу від здачі в оренду квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , останній також не має, оскільки строк дії оренди закінчився 05 листопада 2022 року. А заощадження у розмірі 200 000,00 грн відповідачем було знято та надано дочці для забезпечення її особистих потреб за кордоном. (а.с. 76-80) 27 лютого 2023 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, подана представником - адвокатом Ніколаєвою Г.Г., в якій просить задовольнити позовні вимоги та зазначає, що 10 березня 2022 року позивач з сином та донькою виїхали за кордон та саме позивач займалась утриманням дітей та оформленням усіх документів. 14 квітня 2022 року позивач з сином повернулась до Києва, а донька залишилась за кордоном та у вересні вступила до Карлового університету. Наразі донька сторін проживає в Празі, продовжує навчання, отримує стипендію та соціальні виплати, у зв`язку з чим має належне і достатнє утримання. Позивач вважає, що відповідач має достатні фінансові можливості. Вказує, що нерухомість за Києвом не зазнала ушкоджень, земельна ділянка оброблена та підготовлена до посівної. (а.с.113-115) 27 квітня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, подані представником - адвокатом Андросович Г.С., в яких просить визначити розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, що складає 2 000,00 грн та наводить обґрунтування аналогічне доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с.131-133). 15 травня 2023 року від позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення, подані представником - адвокатом Ніколаєвою Г.Г. (а.с.138-139), які не є заявою по суті справи в розумінні положень ст.174 ЦПК України, якою закріплено, що учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2022 року у справі №755/6999/22 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 13 червня 2003 року (а.с. 17, 18-20). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно наявних в матеріалах справи документів, місце проживання сторін та їх малолітньої дитини зареєстроване за однією адресою. (а.с.16, 70, 71) Разом з тим, відповідачем не заперечується фактичне проживання дитини з позивачем. Як убачається з довідки №375 від 24 жовтня 2022 року, виданої СЗШ І-ІІІ ступенів №128 м.Києва, [PERSON] дійсно навчається в 3-Б класі. (а.с.22) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У даному випадку спосіб стягнення аліментів було визначено позивачем, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено у 2022 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2 833 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 гривні. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] зареєстровано: частина земельної ділянки, кадастровий номер 3222783501:01:020:0006 (а.с.28-29); частина житлового будинку, загальною площею 61,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.31); частина земельної ділянки, кадастровий номер 3222783501:01:020:0065 (а.с.34-35); частина земельної ділянки, кадастровий номер 3222783501:05:008:0010 (а.с.37-38); квартира, загальною площею 52,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с.44). Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником Ford Fusion, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 52-53). 04 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.45-46), відповідно до умов якого орендна плата за користування майном складає 7 500,00 грн (на військовий стан), потім 9 000,00 грн, термін оренди не менше 6 місяців з моменту прийняття приміщення за актом приймання. 04 травня 2022 року підписано акт приймання передачі приміщення майна та обладнання (а.с.47) Відповідно до п. 5.3 цього договору, договір вважається автоматично пролонгованим на тих самих умовах на строк 6 місяців кожного разу, якщо жодна із сторін не заявила про припинення оренди не пізніше ніж за 14 днів до закінчення строку оренди. Після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення та майно, що орендується протягом 3 днів з моменту закінчення терміну оренди, з урахуванням п.4.3 даного договору, за актом передачі (п.10.1 договору оренди). Відповідач в заявах по суті справи зазначає, що строк дії договору оренди закінчився 05 листопада 2022 року і не був пролонгований. Проте, відповідачем не надано доказів припинення оренди, в тому числі і акту передачі приміщення та майна орендодавцю, як передбачено умовами договору. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року включно отримував дохід до червня 2022 року в ТОВ «Шалє Еквідес» та з липня 2022 року в Київському міському центрі зайнятості. (а.с. 84). Як убачається із заяви про приєднання №SAMDNWFD0073099741500 Вклад «Приват-вклад» від 03 серпня 2021 року, [PERSON] розміщено в АТ КБ «ПриватБанк» вклад у сумі 200 000,00 грн строком на 366 днів до 03 серпня 2022 року (а.с. 48-51) Відповідач в заявах по суті справи зазначає, що заощадження в розмірі 200 000,00 грн було знято ним та надано дочці сторін, проте докази знаття коштів з рахунку матеріали справи не містять. Крім того, суд критично оцінює долучені відповідачем до відзиву письмові пояснення [PERSON] (а.с.106), оскільки підпис останньої в поясненнях не посвідчений, зазначена особа не попереджались про кримінальну відповідальність за надання не правдивих свідчень. Відповідачем не заявлялось клопотання про допит зазначеної особи в якості свідка. Також суд відзначає, що донька сторін [PERSON] є повнолітньою, а належні та допустимі докази її утримання відповідачем, як і докази того, що вона у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, в матеріалах справи відсутні. Відповідачем надано чеки магазинів, розваг та ресторані, скріншоти інформації про посилки (а.с.86-93), які не можуть бути достовірними доказами утримання дітей, оскільки їх форма не містить зазначення особи покупця. Крім того, вони не підтверджують в повній мірі понесення витрат саме відповідачем на утримання малолітньої дитини сторін та використання відображених у квитанціях товарів та послуг саме для дитини. Крім того, такі витрати є періодичними, а не систематичними. Разом з тим, суд відзначає, що стороною позивача не подано до суду доказів розміру витрат на утримання сина сторін, а долучені позивачем до заяв по суті справи фотознімки не містять дат та не є належними доказами розміру доходу, який отримує відповідач. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з дитиною, є особою працездатного віку, так і матеріальне становище відповідача, який має у власності нерухоме та рухоме майно, є особою працездатного віку, наявності у нього хронічних захворювань, які б суттєво впливали на його фізичний стан та перешкоджали працевлаштуванню і сплаті аліментів, судом не встановлено, вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання дитини повинен бути встановлений у твердій грошовій сумі, та беручи до уваги щоденну потребу дитини в харчуванні, у забезпеченні предметами вжитку та дозвілля, необхідних для достатнього гармонійного розвитку дитини, вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання малолітньої дитини сторін повинен бути встановлений у розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи насамперед інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням подальшого утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання сина сторін та його гармонійного розвитку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 28 листопада 2022 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена. На підставі викладеного, статтями 180-182, 184, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», статтями 2, 10, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial