Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

16.08.2023 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки суми заборгованості в розмірі 71119, 25 грн. за послуги з постачання з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року у нежитлове приміщення 81, першого поверху літ-А-14 , розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві власності належить вказане приміщення, Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії, але відповідачем за вказаний період нарахування не сплачувались, тому утворилася заборгованість. Типовий індивідуальний договір № 345387 про надання послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення вважається укладеним з відповідачем 01.10.2020 року. Справа не одноразово призначалась до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився та подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, пороти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, в особі представника адвоката Шевченко А.В. подали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що послуги теплопостачання фактично [PERSON] не надаються, оскільки в 2003 році в приміщені [ADDRESS] були демонтовані прилади центрального опалення (про що є звернення з резолюцією, а також акт від 24.01.2005 року). Особа не може бути змушена до оплати послуг, які вона фактично не отримувала та без наявності між сторонами договірних стосунків. Відтак, при безпідставності вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, безпідставними є і вимоги про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке не виникало. В судове\~засідання 30.11.2023\~року відповідачка\~та її\~представник адвоката\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Шевченко А.В. не з`явилися, адвокат Шевченко А.В. через канцелярію суду подала суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в позові просить відмовити в повному обсязі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Розглянувши справу, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Ухвалою суду від 22.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві власності належить майно, що складається з нежилого приміщення, загальною площею 536 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України №2633-IV від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України №2633-IV, споживач теплової енергії має право на вибір, одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Відповідно до пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил) . Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплозабезпечення» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі Порядок № 4, втратив чинності з 17.09.2019 року), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Порядком №4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06 листопада 2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587, були внесені зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року №4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Судом встановлено, що Концерну «Міські теплові мережі» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630(далі - Правила), надає населенню м. Запоріжжя теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за адресою: [ADDRESS] .. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року складає 71119, 25 грн. Актом б/н від 21.01.2005 р., складеному та підписаному уповноваженим представником теплових мереж та представником від споживача встановлено: наявність в приміщенні за адресою [ADDRESS] опалювальні прилади демонтовані, стоякі заізольовані.. Згідно заяви\~від колишнього\~власник приміщення\~81 за адресою [ADDRESS] , яку погоджено 24.01.2003 з Концеру «Міські теплові мережі» відключене система опалювання та горячого водопостачання в приміщенні магазину [ADDRESS] . Згідно, технічного паспорту, в приміщенні магазину [ADDRESS] опалення відсутнє. Таким чином, процедура відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення, яка була врегульована Порядком №4 від 22.11.2005 року, порушена не була, оскільки така процедура розпочалася 24.01.2003 року, тобто з дня отримання колишнім власником погодження від Міські теплові мережі на відключення від системи теплопостачання і завершилась 24.01.2005 року складенням акту №б/н та на підтвердення архітектурно- технічним паспортом який подано в Головне управління архітектури та містобудування ЗМР 01.09.2005 року. Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок №4, яким передбачалося отримання дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії не діяв, оскільки він почав діяти з 22.11.2005. Станом на 24.01.2003 року була чинною Постанова Кабінету Міністрів України №1497 від 30 грудня 1997 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», яка надавала право споживачу відмовитися від послуги та відключитися від системи центрального опалення (п.9), однак чинним на той час законодавством не було передбачено чіткого механізму та порядку відключення споживача від централізованого опалення. Правилами користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №76 від 17.05.2005 року, визначене поняття «переобладнання», а саме: це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572 (у редакції станом на січень 2003 року), власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на: переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст.100 ЖК УРСР: Переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. З урахуванням того, що чинним станом на вересень 2005 року законодавством було передбачено тільки отримання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів на переобладнання, тобто улаштування в приміщені будинку індивідуального опалення, тому у відповідача не виникло додаткового обов`язку отримувати додаткові дозволи, рішення, погодження, передбачені Порядком №4 від 22.11.2005 року та Правилами №630 від 21.06.2005. Верховний суд у постанові від 27 лютого 2020 року по справі № 456/3896/16-ц прийшов наступного висновку: «Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків, що відповідачі у встановленому законодавством України порядку, чинному на момент виникнення спірних правовідносин, здійснили відключення від центрального теплопостачання та встановили у квартирі автономне опалення, а тому фактично вони не отримували від КП «Стрийтеплоенерго» теплову енергію, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за надані послуги постачання теплоенергії. В оцінці доводів касаційної скарги щодо самовільного відключення відповідачів від теплопостачання Верховний Суд врахував таке. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, [PERSON] 21 квітня 2005 року отримав дозвілна влаштування індивідуального автономного опалення в приміщенні квартири та відключення від системи центрального опалення з обов`язковим дотриманням вимог первинних висновків та технічних умов, виданих спеціалізованими організаціями. На момент отримання зазначеного дозволу чинними були Правила № 1497, відповідно до пункту 9 яких у разі відмови споживача від користування послугами з водо-, теплопостачання та водовідведення він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж. При цьому заборгованість за отримані послуги та витрати, пов`язані з відключенням, повинні бути відшкодовані споживачем у добровільному або судовому порядку. Відмовляючи у зафіксуванні відключення відповідачів від центрального теплопостачання та встановлення автономного опалення, КП «Стрийтеплоенерго» вважало, що до спірних правовідносин застосовуються положення Правил № 630 та Порядку. Верховний Суд врахував, що спірні правовідносини виникли між сторонами до прийняття та введення в дію Правил № 630 та Порядку, а тому вони не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Верховний Суд бере до уваги загальне правило про дію нормативно-правових актів в часі (стаття 58 Конституції України,стаття 5 ЦК України).» За таких обставин, суд вважає, що відключення квартири за адресою: нежитлове приміщення81, 1 поверху літ-А-14 , [ADDRESS] , від мережі централізованого опалення не було самовільним, оскільки таке відключення було проведено у порядку встановленому законодавством. Крім того, з 19 вересня 2019 року Порядок №4 взагалі втратив чинність. Отже, послугами з централізованого постачання теплової енергії відповідач не користується, а тому у неї відсутній обов`язок здійснювати оплату вартості теплової енергії теплопостачальній організації за спірний період, оскільки фактично ці послуги нею отримані не були. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що доказами наданими відповідачем спростовані доводи позивача про надання ним житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та відповідно утворення заборгованості з листопада 2020 по квітень 2021, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Outcome: dismissed