Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

21 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Боненко Т.Л., в якій просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно кв. [ADDRESS] . Він є єдиним спадкоємцем, окрім цього за життя його мати залишила заповіт на його ім`я. Протягом шести місяців не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки в мережі Інтернет було розповсюджено інформацію про те, що строки прийняття спадщини будуть продовжені на час дії воєнного стану. Через постійні обстріли він був вимушений переїхати до Західної України. Повернувшись в липні 2023 р. він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але йому було відмовлено через пропуск строку. Через це він змушений звертатись до суду. 01 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження за даним позовом, призначено підготовче засідання. 17 жовтня 2023 року надійшла заява представника позивача адвоката Нікітченко Марії Олександрівни, про розгляд справи без її участі. 18 жовтня 2023 року надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без її участі, просила винести рішення відповідно до чинного законодавства. 19 жовтня 2023 року надійшла заява приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. про розгляд справи без її участі. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення в підготовчому засіданні та на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] (копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] ). За життя [PERSON] скала заповіт, який посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. 19 грудня 2005 року, відповідно до якого [PERSON] належну їй кв. [ADDRESS] заповідає [PERSON] . 02 серпня 2023 року на звернення [PERSON] приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. надано роз`яснення, відповідно до якого, [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, тому не вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦПК України позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивач вказує, що встановлений законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив у зв`язку зі змінами в законодавстві, пов`язані з введенням на території країни воєнного стану, оскільки вважав, що строк для прийняття спадщини продовжено на час воєнного стану, через обстріли міста вимушений був виїхати на Західну Україну. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні. Пунктом 3 Постанови Кабінету міністрів України №164 від 28.02.2022 (в редакції від 29.06.2022) установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Отже, на час відкриття спадщини 23 вересня 2022 року перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття був зупинений відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 164. Однак, 23.05.2023 пункт 3 виключено на підставі Постанови КМ № 469 від 09.05.2023. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 дійшов висновку, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Даний висновок в силу положень частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами при застосуванні таких норм права. Тобто, шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 24.03.2023 року. Як зазначалось вище, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні. З 26.02.2022 по 11.11.2022 на території м. Миколаєва велися бойові дії, а з 11.11.2022 м. Миколаїв у зоні виникнення можливості бойових дій (ПЕРЕЛІК територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309). Наведене узгоджується з позицією позивача про те, що він, в установлений законом строк, не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав, що строк прийняття спадщини зупинений на час воєнного стану, а також через обстріли вимушений був виїхати до іншої місцевості. Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 року у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, зважаючи на введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємиці, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Беручи до уваги той факт, що позивачем надано суду безперечні докази у відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які свідчать про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved