Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2020 по 31.03.2023 у розмірі 33 301,32 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] та відповідно користуються послугами з централізованого опалення. Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Проте відповідачі не здійснювали оплату за вказані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.11.2020 по 31.03.2023 виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню з останніх. Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бокало Т.А. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що в такому викладені. Додатково зазначила, що встановити те, за який період здійснювалась оплата у загальному розмірі 24 965,98 грн. неможливо, оскільки в наданих відповідачем [PERSON] квитанціях відсутні відомості про призначення платежу, місяць, за який здійснюється оплата, а доказів сплати заборгованості саме за спірний період, не надано. У зв`язку з цим, позивачем зараховано вказані оплати в рахунок погашення заборгованості, яка виникла раніше. Також зазначила, що позовну давність не пропущено, оскільки позовні вимоги стосуються заборгованості за період з листопада 2020 року до березеня 2023 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві. Зокрема зазначив, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, однак приблизно з 2000 року у такій не проживає з поважних причин. Остання неодноразово намагалась потрапити у вищевказану квартиру, однак отримати доступу до помешкання так і не змогла. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є співвласниками цієї квартири, така перебуває у комунальній власності. Окрім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі зареєстровані та проживають їх повнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладало з [PERSON] індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». [PERSON] не є власником, співвласником, наймачем (орендарем) квартири [ADDRESS] приблизно з 2000-х років, що зафіксовано актами ЛКП «Житловик». Вважає, що необхідно вирішити питання щодо встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали з підстав, що викладені у відзиві. Зокрема, зазначили, що відповідач не погоджується з сумою заборгованості та періодом нарахування такої. Вважає, що позивачем заявлено вимоги зі спливом позовної давності без зазначення причин пропуску такого. Особові рахунки щодо оплати комунальних послуг не розподілені між користувачами квартири №36 , відтак [PERSON] та [PERSON] оплачують за такі по 1/3 частині. Відповідач [PERSON] відмовляється надавати грошові кошти за свою частку в користуванні комунальними послугами, у зв`язку з чим постійно утворюється заборгованість, яка виникла саме внаслідок спору щодо користування кімнатами між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки борг зростає, відповідач [PERSON] звернулася з позовною заявою до Сихівського районного суду м. Львова про розподіл особових рахунків. Окрім цього, відповідачкою здійснено часткову оплату за послуги з централізованого опалення, відтак, на думку останньої, заборгованість за централізоване опалення становить 8 335,06 грн. У разі прийняття рішення про задоволення позову, просили суд, враховуючи введення в Україні воєнного стану, неможливість одноособово сплатити всю суму заборгованості одночасно, просить розглянути можливість розстрочення виконання рішення суду на один рік. В судове засідання від 30.11.2023 відповідач [PERSON] не з`явилася. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, підтримали пояснення представника відповідача [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомили та не подали відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, судом завершено розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб. Заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явились у судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 01.05.2023 №1. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитормає право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Згідно п. 13 вказаних Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року за №830, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, а також факт отримання послуги. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей, 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідачі не в повному обсязі вносили плату за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.11.2020 до 31.03.2023 у розмірі 33 301,32 грн. (графа «нарахування» розрахунку). Разом з тим, станом на 1 листопад 2020 року була наявна заборгованість у розмірі 25 371,60 грн. (графа «заборгованість» розрахунку). Окрім цього, за вказаний період відповідачами проводилась оплата заборгованості на загальну суму 24 965,98 грн. (графа «оплачено» розрахунку) (а.с. 8). В ході розгляду справи встановлено, що заборгованість у розмірі 25 371,60 грн. виникла до листопада 2020 року та така сума боргу не включена позивачем у період нарахування оплати за послуги постачання теплової енергії з 01.11.2020 до 31.03.2023. Як видно з долучених до матеріалів справи відповідачем [PERSON] квитанцій (а.с. 124-128), такі містять інформацію про здійснення оплати за послуги постачання теплової енергії без зазначення «призначення платежу», зокрема, місяця за який здійснюється оплата. Таким чином, позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» зараховано вказані оплати у загальному розмірі 24 965,98 грн. в погашення заборгованості, яка виникла хронологічно раніше. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач обґрунтовано зараховував здійснені відповідачами платежі в хронологічному порядку, починаючи з заборгованості, що виникала раніше. Оскільки відповідачами неналежно виконано зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення за період з 01.11.2020 до 31.03.2023, відтак з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги у розмірі 33 301,32 грн. Відповідно до положень цивільного законодавства позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). Разом з тим, позовні вимоги стосуються періоду з 01.11.2020 по 31.03.2023, у зв`язку з чим позовна давність не є пропущеною. Можливі судові рішення у спорах між користувачами квартири щодо порядку користування такою, розподілу особових рахунків тощо не впливають на вищевказані висновки суду та можуть мати значення лише після набрання відповідними судовими рішеннями законної сили. Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2684 грн., по 335,50 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved