Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 222 723,75 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку платника аліментів, щомісяця, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що відповідач працездатний, отримує дохід, проте злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, внаслідок чого за період з 29.11.2012 року по 31.07.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 222 723,75 грн. Позивач зазначає, що борг виник з вини відповідача та на підставі ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка розрахована позивачем станом на 19.08.2023р. у розмірі 3 007 546,12 грн, однак позивач просить стягнути неустойку в розмірі суми боргу зі сплати аліментів - 222 723,75 грн. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 30.08.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 22). 06.11.2023 року [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 34). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду розрахунок заборгованості, а також пояснив, що поки він офіційно працював в органах поліції, бухгалтерія відраховувала із його заробітної плати аліменти, хоча ДВС про ці нарахування не було повідомлено. На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, частково сплачує заборгованість і надає виконавцю чеки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.9). Встановлено, що малолітній [PERSON] наразі проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/15210 від 03.08.2023 року (а.с. 11). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2013 року по справі № 1003/19480/12 з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2013 року по справі № 1003/19480/12 знаходиться на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 11.08.2023 року № 76291, заборгованість відповідача, з листопада 2012 року і станом на 01.08.2023 року, зі сплати аліментів становить 222 723,75 грн. (а.с.14-15). Відповідачем до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості державного виконавця від 04.12.2023 року № 165852, згідно якого станом на 30.11.2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить - 200 438,96 грн. (станом на 01.08.2023 року заборгованість складає 192 695,96 грн). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному Кодексі України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Отже, така відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яку необхідно довести. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних від останнього обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна. В даному випадку, суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного доказу відсутності його вини щодо виникнення боргу по аліментах. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, вимоги позивача про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по 31.07.2023 року, включно, підлягають до задоволення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020р. по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованістю зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, з урахуванням даних щодо заборгованості по аліментам, що були надані відділом державної виконавчої служби, та враховуючи наведену формулу розрахунку, загальна сума пені за зобов`язаннями відповідача по сплаті коштів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за вказаний вище період, буде становити значно більшу суму, ніж сам борг, оскільки, лише, за січень 2013 року розмір неустойки становитиме 24030,24 грн. (624 х 3851 днів х 1 % = 24030,24 грн). Позивач наводить свій розрахунок пені, згідно якого за період з листопада 2012 року по 31.07.2023 року неустойка за несплату аліментів становитиме 3 007 546,12 грн. Тобто, очевидним є, що розмір пені, розрахований у відповідності до наведеної формули та прикладу, буде значно більшим, ніж сума самої заборгованості по аліментам за вказаний період. Але відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір пені обмежено 100 % заборгованості, тобто, в даному випадку, не може бути більшим від самої суми боргу станом на 01.08.2023 року. Так, відповідачем в ході розгляду справи було надано розрахунок заборгованості державного виконавця від 04.12.2023 року № 165852, згідно якого станом на 01.08.2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 192 695,96 грн. Оскільки позивач ставить вимогу про стягнення пені станом на серпень 2023 року, а суд враховує уточнений розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, то виходячи з розміру заборгованості відповідача по аліментам, станом на 01.08.2023 р. у сумі 192 695 грн. 96 коп., розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по 31.07.2023 року становить 192 695 грн. 96 коп. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 192 695 грн. 96 коп. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на відповідача [PERSON] покладаються судові витрати у справі. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір заявлених вимог, що підлягають задоволенню - 192 695 грн. 96 коп., а тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить - 1926,96 грн. (192 695,96 х 1% = 1926,96). Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1926,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial