Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] з позовними вимогами, які в подальшому уточнила, про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: верандою «а1»,ганком «кр», літня кухня-сарай «Б», гараж «В», погріб, вхід «Г, г», господарська будівля «Д», вигрібна яма «Ж», колодязь «К». Вказує, що звернувшись до Бобринецької державної нотаріальної контори з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] нотаріус не може, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, так як будували його самостійно і про документальне підтвердження права власності на той час не переймалися, а також він станом на 20 липня 1990 рік мав статус колгоспного двору, при собі має лише технічний паспорт виготовлений в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 29.11.2022 року, а також свідоцтво про право власності на будівництво, згідно якого дане домоволодіння на 20 липня 1990 року мало статус колгоспного двору. Батько за свого життя заповіт не складав, та вона і її брат [PERSON] є спадкоємцями після смерті батька, тому просить в судовому порядку визнати за нею та її братом право власності на спадкове майно. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, але подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі (а.с.66). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, при цьому зазначив, що заперечує проти заявлених позовних вимог у зв`язку з тим, що Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області не є належним відповідачем у даній справі (а.с.111). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 27.07.2001 року, актовий запис 12 (а.с.6). Померлий [PERSON] , доводиться батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданого Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 26.08.1959 року, актовий запис №37 (а.с.7). Позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 17.02.1979 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який належав померлому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівництво, виданим на підставі рішення Бобринецького райвиконкому від 20.07.1990 року (а.с.20) та Архівною довідкою виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» №336, від 29.11.2022р. ( а.с.31). Згідно довідки виданої Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області від 23.06.2023 року №1.1-17/330/1 [PERSON] , [INFO] постійно проживав по день смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Довідкою Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 23.06.2023 року №1.1-17/331/1 згідно з записом погосподарської книги 2001-2005 років за №10 облікової картки об`єкта по господарського обліку, особовий рахунок № [NUMBER] , значиться житловий будинок, 1934 року побудови, місцезнаходження/адреса [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №18, яка заведена 23 січня 2002 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що син померлого, [PERSON] , звернувся 23.01.2002 року до Бобринецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с.86), даний факт також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №74723391 від 14.11.2023 року (а.с.83), при цьому, в матеріалах спадкової справи відсутня заява позивачки [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Але, суд враховує, що Цивільний кодекс України Україні набув чинності 1 січня 2004 року, який дещо по новому порівняно з Цивільним кодексом України 1963 року регламентує правила спадкування. Однак, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього Кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Оскільки судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до [INFO] , оскільки він помер [INFO] , та строк прийняття спадщини також закінчився до 01.01.2001 року, тому до правовідносин підлягає застосуванню Цивільний кодекс Української РСР. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом відносено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Однак, позивачка жодним належним та допустимим доказом не підтвердила ні свого фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, ні факту подачі у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяви державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини після смерті [INFO] батька [PERSON] , тобто на час звернення до суду позивачка не є спадкоємцем, який прийняв спадщину, а тому у неї відсутні правові підстави на звернення до суду із позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно померлого [PERSON] . Окрім того, суд ставиться критично до доводів позивачки про те, що вона зверталася до Бобринецької державної нотаріальної контори, де з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове нерухоме майно -житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] нотаріус не можливо, оскільки позивачка не надала суду постанови нотаріуса про відмову їй у зв"язку з цим у вчинені нотаріальної дії, також у матеріалах Спадкової справи №18 до майна померлого [PERSON] відсутні будь які постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної діїпозивачці. Також суд, встановившиі в судовому засіданні викладені вище обставини, та те, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є його син [PERSON] , тому саме він має бути належним відповідачем у даній справі, при цьому суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 1, 2ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження в справі. Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець покладає на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Встановлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Постановою від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18. Отже, належним відповідачем за позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємець, який прийняв спадщину [PERSON] , а не Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, яка жодних претензій щодо спірного майна не має та приватних (майнових) прав позивача у цій справі не оспорює, при цьому суд враховує, що позивачкою не заявлялося клопотання про заміну відповідача чи про залучення [PERSON] співвідповідачем у справі. Оскільки позивачкою заявлено вимогу не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, та нею не доведено належними та допустимими доказами факту порушення її права на спадкування, тому позовні вимоги є необґрунтованоми та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд відмовляє позивачці [PERSON] в задоволенні позову до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями в порядку спадкування повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за останнім.

Outcome: dismissed