Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та прохала суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5324085003:03:001:0202 , яка розташована за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,3778 для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324085003:03:001:0201 , яка розташована за адресою [ADDRESS] . Посилалася на те, що в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо оскільки постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії так як відсутні документи на спадкові земельні ділянки, в зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач до суду не з`явилася, попередньо надавши заяву, у якій прохала суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, попередньо надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи по суті покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті відкрита спадкова справа № 569/2011. [INFO] померла бабуся позивача, мати батька позивача, [PERSON] , після її смерті відкрита спадкова справа № 129/2018. Після смерті батька [PERSON] отримала у спадщину 1/3 частину житлового будинку в [ADDRESS] , а після смерті бабусі вже отримала у спадщину 2/3 частин зазначеного житлового будинку. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2003 року було визнано за [PERSON] і [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0202 , який розташований за адресою [ADDRESS] . А також земельна ділянка площею 0,3778 для ведення особистого селянського господарства якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0201 , яка розташована за адресою Полтавська область, і район, с. Шевченки. Право власності на вказані земельні ділянки видавалось на ім`я прабабусі позивача [PERSON] , але було скасоване на підставі рішення, яким було визнано за [PERSON] і [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0202 , який розташований за адресою [ADDRESS] . А також земельна ділянка площею 0,3778 для ведення особистого селянського господарства якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0201 , яка розташована за адресою Полтавська область, і район, с. Шевченки. Право власності на вказані земельні ділянки видавалось на ім`я прабабусі позивача [PERSON] , але було скасоване на підставі рішення Полтавського районного суду в 2003 році і визнано право власності за батьком позивача [PERSON] і моєю бабусею [PERSON] , але зазначене рішення суду не було внесене до реєстру нерухомого майна. Позивач вчасно звернулась до нотаріуса і отримала свідоцтво про право на спадщину на ту частину майна яка була внесене в реєстр нерухомого майна, а враховуючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій Полтавська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0202 , який розташований за адресою [ADDRESS] і на земельну ділянку площею 0,3778 для ведення особистого селянського господарства якій пізніше був присвоєний кадастровий номер 5324085003:03:001:0201 , яка розташована за адресою Полтавська область, і район, с. Шевченки. Зараз, фактично позивач єдина власниця будинку та спірних земельних ділянок і юридична власниця нерухомого майна, яке розташоване на цих земельних ділянках які належали її батькові, бабусі і прабабусі. У [PERSON] виникла необхідність оформити всі належні документи на земельні ділянки. Окрім позивача ніхто не заявив про своє право на вказане майно і ніхто фактично не прийняв спадкове майно, інших спадкоємців не має. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved