Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їй та її сину відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі крім неї зареєстровані син [PERSON] , його дружина [PERSON] , їхні неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] . Зазначає що відповідачі фактично не проживають у квартирі з 2022 року, будь-яких їхніх особистих речей в квартирі немає. Факт реєстрації відповідачів у квартирі впливає на призначення субсидії та нарахування надмірного розміру комунальних послуг протягом тривалого періоду, відповідачі відмовляються нести витрати по комунальних послуг, в добровільному порядку не бажають знятися з місця реєстрації. У зв`язку з цим просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 29.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача її представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог\~статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не лише свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 і 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.09.1998 року згідно з розпорядженням (наказом) від 20.08.1998 року № 320-р і зареєстроване у відділі по приватизації житлового фонду під № 320-р/15 (а.с.6). Отже, відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , то факт його не проживання у спірній квартирі не може бути підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, у даній квартирі крім співвласників зареєстровані також [PERSON] , [INFO] з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджуться витягом з Реєстру Луцької міської територіальної громади від 03.07.2023 року вих.№ 12762 (а.с.7). Під час\~проведеної перевірки\~Луцького РУП\~ГУ Національної\~поліції у\~Волинській області\~було встановлено\~з наданих\~пояснень сусідів,\~що [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] \~не проживають\~у квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~з 2022\~року по\~даний час.\~Дані обставини\~також підтвердили\~в судовому\~засіданні свідки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~крім того\~суду пояснили,\~що відповідачі\~виїхали з\~квартири \~узв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану. Також зазначили, що вуідповідач [PERSON] не проживає у спірному житлі протягом п`яти років. Згідно зі\~статтею 156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою\~статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: непроживання члена сім`ї без поважних причин понад один рік та відсутність поважних причин непроживання за адресою такого жилого приміщення. \~ \~ \~ \~За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що \~відповідач [PERSON] \~з неповнолітніми\~дітьми виїхала\~з місця\~проживання \~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням в країні воєнного стану, що є поважною причиною та підставою про відмову в цій частині позову. Оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі протягом 5 років, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому, суд приходить до висновку, що судові витрати слід стягнути з [PERSON] в користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial