Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Немирівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи її тим, що відповідно до даних погосподарської книги щодо домоволодіння по [ADDRESS] (на той час Немирівського району Вінницької області) позивач являється головою відповідного домогосподарства. За даними погосподарської книги за вказаним домоволодінням рахувався житловий будинок 1952 року побудування. Державна реєстрація вказаного будинку не була проведена в БТІ, а значилась лише за даними негосподарської книги. В 1991 році позивачем було знесено вказану стару будівлю житлового будинку та на його місці було розпочато будівництво нового житлового будинку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Язвинківської сільської ради народних депутатів № 12 від 16.03.1992 року позивачу було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на що було виділено присадибну земельну ділянку орієнтовною площею 0,07 га із цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1832 від 09.03.2023 року зазначено, що в [ADDRESS] - погосподарський номер № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] і станом па 05.08.1992 року головою двору був [PERSON] . Станом на даний час власником будинку значиться [PERSON] і в ньому проживає лише позивач. Згідно рішення 11 сесії 7 скликання Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 16.12.2016 року «Про перейменування [ADDRESS] та [ADDRESS]» в с. Гунька перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] без зміни поштових номерів житлових будинків. Отже з 16.12.2016 року домоволодіння позивача значиться за адресою, [ADDRESS] . Відповідно до даних технічного паспорта на будинок садибного типу по [ADDRESS] виготовленого ФОП [PERSON] від 07.02.2023 року за вказаною адресою позивачем було збудовано житловий будинок 1991 року, загальною площею 70,3 кв. м., житловою площею 52,2 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат 24,7, 11,1 і 16,4 кв. м. відповідно, кухні, площею 11,3 кв. м. та коридора площею 6,8 кв.м. Оскільки вказаний будинок мною було побудовано в 1991 році, тобто до моменту отримання рішення сесії ради про надання дозволу на будівництво житлового будинку від 16.03.1992 року і відповідне будівництво здійснювалось без будівельного паспорту на забудову, то позивачем фактично було допущено на той час самочинне будівництво на місці раніше знесеного житлового будинку, що значився в погосподарській книзі. Відповідно на той час позивач не зміг здійснити реєстрацію права власності на новозбудований будинок. Однак дозвіл на будівництво житлового будинку на відповідній земельній ділянці орієнтовною площею 0.07 га позивачу було надано. Під час здійснення будівництва позивачем були дотримані архітектурні, будівельні, санітарно-гігієнічні норми та норми з пожежної безпеки, а з початку будівництва, тобто з 1991 року по даний час жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. У зв`язку з вказаними обставинами він змушений звернутись до суду для захисту свого права на власність. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 02.11.2023 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від представника відповідача Немирівської міської ради, 21.11.2023 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача 30.11.2023 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради від 09 березня 2023 року, по [ADDRESS] , погосподарський номер [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Станом на 05.08.1992 року головою двору є [PERSON] . Всього у будинку проживає один мешканець. Земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га. (а.с.17) Як вбачається іщ рішення виконавчого комітету Язвинківської сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області від 16.03.92 № 12, гр. [PERSON] виділено присадибну земельну ділянку 0.07 га для будівництва індивідуального житлового будинку з послідуючим затвердженням на сесії сільської ради народних депутатів. Попереджено гр. [PERSON] , що проведення будь-яких робіт на земельній ділянці без Будівельного паспорта на забудову садиби, виданого районним архітектором - є самовільним будівництвом і тягне за собою наслідки, передбачені ст. 105 Цивільного кодексу України (а.с.18) Рішенням Язвинківської сільської ради Вінницької області 15 сесії 21 скликання від 30.12.1993 року передано земельну ділянку площею 0.25 га [PERSON] . Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.25 га, кадастровий номер 0523089400:05:001:0394 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.02.2023 року (а.с.19) Як вбачається із довідки, виданої КП Немирівське бюро технічної інвентаризації від 7 лютого 2023 року, станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та іншими особами право власності не зареєстрованою (а.с.20) Рішенням Язвинківської сільської ради Вінницької області 11 сесії 7 скликання вирішено перейменувати в [ADDRESS] без змін поштових номерів житлових будинків, установ та споруд на [ADDRESS] (а.с.21) Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Немирівської міської ради Кахно Ю.М. від 16 березня 2023 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій [PERSON] , оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до по господарської книги щодо домоволодіння по [ADDRESS] , [PERSON] являється головою відповідного домогосподарства (а.а.26-27) Судом досліджено технічний паспорт від 07 лютого 2023 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-13) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 (про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 70,3 м?, житловою площею 52,2 м?. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON] . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved