Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 64 535,88 грн., інфляційні витрати в сумі 7 278,53 грн. 3% річних у сумі 1 087,71 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість за період з 01.11.2011 року по 23.02.2022 року у сумі 64 535,88 грн. Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 7\~278,53 грн. та 3% річних у сумі 1 087,71 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2023 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.2011 по 23.02.2022 у сумі 64\~535 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять) гривень 88 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 інфляційні витрати в сумі \~7 278 (сім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 53 копійки та 3% річних від простроченої суми у сумі 1 087 (одна тисяча вісімдесят сім) гривень 71 копійку. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривню 00 копійок. 19 вересня 2023 року до суду звернувся представник заявника [PERSON] - адвокат Волков Іван Миколайович про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року заяву представника заявника [PERSON] адвоката Волкова Івана Миколайовича про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 08 серпня 2023 року у цивільній справі №639/95/23 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06 листопада 2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Волкова І.М. надійшла заява про застосування строків позовної давності. Сторони в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.11.2011 року по 23.02.2022 року у сумі 64\~535,88грн. (а.с. 4-5). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 3). Отже відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, однак має заборгованість з оплати послуг теплопостачання за вищевказаний період, що не спростовано відповідачем в судовому засіданні. У відповідності зі\~ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що\~належить\~громадянинові\~на\~праві\~приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1\~ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2\~ст. 317 ЦК України\~зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно\~ст. 322ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Аналогічний правовий висновок визначений в поставнові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі №\~ 712/8916/17. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримуючи послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.11.2014 року по 23.02.2022 року у сумі 64\~535,88 грн. Крім того, відповідачам нараховані інфляційні витрати в сумі 7 278,53 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 087,71 грн., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. Разом з тим, представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 10.01.2023 року, представник відповідача вважає, що 3-річний строк позовної давності і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 01.01.2020 року по 23.02.2022 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Пропоширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови КМУ №392 від 20.05.2020 «Про всановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у чинній редакції, з метою запобгання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширеня на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом її такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, зокрема, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023, яким затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023 № 734/2023. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, і 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на вищевикладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, суд застосовує строк позовної давності, і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 01.03.2017 року по 23.02.2022 року. Враховуючи, що згідно Правил споживач зобов`язаний сплачувати послуги до 20 числа наступного місяця, то початок перебігу строку позовної давності вимог позивача на отримання плати надання послуг за березень 2017 року починається з 21 квітня 2017 року та трирічний трок припадає на 21 квітня 2020 року, та в силу вимог законодавства продовжується з наведених вище підстав. З позовом позивач звернувся 10 січня 2023 року, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому стягненню з відповідачів за період з 01.03.2017 року по 23.02.2022 року підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 45\~509,16 грн.. В іншій частині позовні вимоги по оплаті заборгованості за послуги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності. Крім того, враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобовязання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 01.01.2020 по 23.02.2022 у розмірі \~7 278,53 грн., а також 3% річних від простроченої суми у сумі 1 087,71 грн., що також підтвердежується розрахунком (а.с.6). Розмір інфляції та 3% річних на суму боргу за січень, лютий 2022 не враховується в силу Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206. Оскільки оплата має здійснюватися до 20 числа наступного місяця, то на суми заборгованості з січня 2022 не має підстав покладання відповідальності за невиконання зобов`язання. Виходячи з\~викладеного,\~даючи оцінку\~вищезазначеним доказам,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~часткового задоволення\~позовних вимоги\~КП «ХТМ»\~за опалення\~та постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.03.2017\~по 23.02.2022\~в розмірі\~45\~509,16\~ грн.,\~інфляційні витрати\~в розмірі\~ 6\~572,47 грн. та три\~процента річних\~в розмірі\~1\~011,04 грн.. за період з 01.01.2020 по 31.01.2022. Загальний розмір суми боргу складає 53 092,67 грн.. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1954,75 грн. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial