Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4190 від 26 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з\~нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») заборгованості за кредитним договором № 1-20180504-34370 від 04 травня 2018 року. В обґрунтування вимог зазначається, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4190, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1-20180504-34370 від 04 травня 2018 року у сумі 11\~240 грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова\~М.О. від 20 жовтня 2021 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження. У свою чергу, оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам закону, оскільки приватний нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у\~безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив Закон України «Про нотаріат». Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року вжито заходів забезпечення позову [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4190 від 26 січня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., у виконавчому провадженні № 67203331 до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 10 жовтня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4190, яким запропоновано стягнути з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № 1-20180504-34370 від 04 травня 2018 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Капітал» та [PERSON] , право вимоги щодо якого перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором факторингу № 250121ФК від 25 січня 2021 року, укладеним з\~ТОВ\~«Фінансова компанія управління активами», та договорами факторингу, укладеними: 25 січня 2021 року з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів»; 02\~листопада 2018 року «Фінансова Компанія «Бізнес Капітал». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова\~М.О. від 20 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67203331 з примусового виконання виконавчого напису № 4190 від 26 січня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у\~розмірі 11\~240 грн 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова\~М.О. від 18 жовтня 2023 року накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] . Зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 листопада 2018 року по 26 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 11\~240 грн 00 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 3\~000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсоткам і комісією становить 8\~190 грн 00 коп., а також плата за вчинення виконавчого напису становить 50 грн 00 коп. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26\~листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 про визнання нечинним і скасування пункту 1 та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 26 січня 2021 року вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. При розгляді даної справи судом не здобуто доказів, що кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття у товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у\~порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Outcome: approved