Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час її навчання. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який наразі навчається на ІV курсі денної форми навчання у Хмельницькому національному університеті, на контрактній осонові, та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає, тому позивачка просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінченням сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Ухвалою від 06 листопада 2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі, проти заочного рішення не заперечувала, надала докази про те, що відповідач має доходи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не зважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280-289 ЦПК України, суд за згодою позивачки здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, повідомлявся належним чином про розгляд справи. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.2003 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . На час розгляду справи [PERSON] є студентом Хмельницького національного університету за денною формою навчання ІV курсу за контрактом, термін закінчення навчання - червень 2024 року. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. З доказів наданих позивачкою слідує, що відповідач [PERSON] отримує доходи від військової частини [NUMBER] , проходить військову службу в ЗСУ, станом на 05.12.2023 року сплатив заборгованість по аліментах в сумі 32 825, 19 грн., що свідчить про наявність у нього можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Враховуючи досліджені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з часу подачі заяви 23.10.2023 і до закінчення дитиною навчання, тобто до червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Позов в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних громадян не підлягає до задоволення, оскільки ст.182 СК України, яка гарантує мінімальний рекомендований розмір аліментів не поширюються на зазначені правовідносини про стягнення аліментів на повнолітню дитину. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved