Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 2 354,16 грн. Позов мотивує тим, що позивачем постачається електрична енергія на адресу [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих у встановленому законом порядку TOB «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.11.2019 року по 27.02.2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] виникла заборгованість. Так, у вищезазначений період, власником квартири, де надавалися послуги був [PERSON] . Свої зобов`язання із вчасної оплати спожитих послуг споживач належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2 354,16 грн. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» змушене стягувати наявну заборгованість у порядку позовного провадження. Ухвалою від 06.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов. Проте, відповідач відзив не подав. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області (спеціальний обов`язок) на підставі статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно пунктів 2, 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 укладення договорів, споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання шляхом, зокрема, фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії. Крім того, як зазначав Верховний Суд, законом встановлено обов`язок споживача оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. При цьому навіть відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова ВС 23.05.2018 року у справі № 216/5756/15-ц). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 249607505) вбачається, що власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Водночас, підставою для державної реєстрації є договір купівлі-продажу, житлового будинку, серія та номер: 886, виданий 27.02.2020 року, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.02.2020 року, [PERSON] передав у власність [PERSON] , а остання зобов`язалася прийняти та сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі, належний [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок, позначений в технічній документації літерою «А» 1», з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до п.12 Договору продавець ( [PERSON] ) зобов`язався знятися з реєстраційного обліку та, зокрема, до 27.03.2020 року погасити заборгованість за житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що позивачем постачається електрична енергія на адресу [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що в період з 01.11.2019 року по 27.02.2020 року саме відповідач був споживачем послуг, наданих позивачем. Як вбачається із наявних у матеріалах справи довідки (а.с.9), відповідач за період з 01.11.2019 року по 27.02.2020 року не сплачував комунальні послуги належним чином, які надавались за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого станом на 27.02.2020 року виникла заборгованість у розмірі 2 354,16 грн. за спожиту електричну енергію. Вказані обставини відповідач жодним чином не заперечив та не спростував. Відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Оскільки судом встановлено, що позивачем постачалась електрична енергія на адресу відповідача, а саме: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , в період з 01.11.2019 року по 27.02.2020 року, а тому відповідач повинен був оплачувати комунальні послуги, оскільки був власником квартири за вказаною адресою у зазначений період. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованості за послуги з постачання електроенергії. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2684грн. судового збору.

Outcome: approved