Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №452718178 від 27.06.2021 року в розмірі 20320,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №452718178 від 27.06.2021 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644\~ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін. При цьому, відповідно до реєстру боржників №157 від 26.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», останній прийняв право вимоги за вищевказаним кредитним договором, а 20.10.2022 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уступило отримані права та обов`язки ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 20102022. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 20.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20\~320,00 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 320,00 грн. - сума заборгованість за відсотками. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором №452718178 від 27.06.2021 року в розмірі 20 320,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2023 було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач, отримавши позовну заяву, у встановлений строк надав відзив на позов. Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач вказує, що позивач не довів, що він набув право вимоги за кредитним договором, укладеним з ним. Також вказує на безпідставне нарахування відсотків на суму понад 15320,00 грн. При цьому звертає увагу, що Правила надання коштів у кредит йому не надавалися для ознайомлення. Крім того, звертає увагу суду на те, що позивачем не надано договору відступлення права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таоліон Плюс», а тому за відсутності таких доказів, вважає, що твердження позивача що ТОВ «Таоліон Плюс» відступило право вимоги за №452718178 від 27.06.2021 року в розмірі 20 320,00 грн. саме позивача ТОВ ВК «ЄАПБ», є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Також зазначає, що витяг з реєстру договорів факторингу від 20.10.2022 року за №20102022, не містить підпису сторін, які уклали цей договір, а тому є неналежним та недопустимими доказом по справі. Посить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» до неї про стягнення заборгованості. Позивач надав відповідь на відзив та вказує, що позивач в підтвердження своїх вимог надав завірений витяг з Реєстру прав вимоги, а не повний, зважаючи, що він містить комерційну та конфіденційну інформацію, однак в підтвердження своїх вимог надає витяг, який містить і підписи сторін, а також у спростування твердження надав договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та відповідно додаткову угоду №26 від 21.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Щодо нарахування відсотків, то звертає увагу, що умови договору містять умову, що проценти, які нараховуються за понадстрокове користування коштами є процентами в розумінні\~ст. 625 ЦК України. При цьому вказує, що вказаний розмір заборгованості нарахований первісним кредитором та позивач не здійснював жодних нарахувань. Також звертає увагу, що уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомився з Правилами, текст яких розміщений на сайті товариства. Відповідач заперечень на відповідь на відзив не надав. У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача просив розгляд справи провести у його відсутність, відповідач про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило, а тому суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст.\~1054-1055\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 27.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір № 452718178, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику кредит на суму 5000,00 грн. строком повернення 30 днів з моменту його укладення, із сплатою відсотків за кредитом розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (620,50% річних), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредитування. Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору між його сторонами. Заперечення факту укладення договору відповідачем спростовується наявним в матеріалах справи договором кредитної лінії № 452718178. від 27.06.2021 року із відповідним електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1.8 Кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.9 Договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1 виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 1.9.3. у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620, 50 % річних, що становить 1, 70 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 6-8). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується прийняти належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладена додаткова угода №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої договір факторингу між ними був викладений в новій редакції та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги за кредитними договорами. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», яке отримало право вимоги на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідного до п. 4.1 вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, на загальну суму 20\~320,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 320,00 грн. - сума заборгованість за відсотками (стрічка під номером 1717 в Реєстрі). Договір є правомірним, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З огляду на викладене, суд не бере до уваги заперечення відповідача про не підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним з ним, до позивача. Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора, зокрема щодо кредитного договору №452718178. від 27.06.2021 року. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі № 361/2105/16-ц. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача за договором №452718178. від 27.06.2021 року за період з 06.03.2023 року по 31.07.2023 року становить 20\~320,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 320,00 грн. - сума заборгованість за відсотками. При цьому суд звертає увагу, що вказаний розмір заборгованості нарахований первісним кредитором до моменту передачі права вимоги (станом на 23.12.2021 року) та наступними кредиторами не перераховувався. Слід також відмітити, що розмір заборгованості розрахований з урахуванням умов договору, в тому числі розміру процентів, визначених умовами договору відповідно до положень ст. 625 ЦК України. З огляду на умови договору, зокрема п.4.2-4.4, та розрахунок заборгованості, суд не бере до уваги заперечення відповідача про безпідставність нарахування відсотків. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту, відповідач повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений в судовому засіданні. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором №452718178. від 27.06.2021 року в сумі 20\~320,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 15 320,00 грн. - сума заборгованість за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved