Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013 року, який було розірвано 22.03.2017 року. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від матеріального забезпечення сина, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою суду від 25 серпня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання на 09:00 год 25 жовтня 2023 року. 25 жовтня 2023 року судове засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника відповідача про відкладення, до 09:00 год. 29 листопада 2023 року. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Судом 28.11.2023 року отримано клопотання за підписом представника відповідача - адвоката Заліського Б.С., в якому останній просив відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі. Щодо клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, суд зазначає, що представником відповідача вдруге заявлено клопотання про відкладення та суд розцінює як умисне намагання затагування розгляду справи з боку сторони відповідача, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання. За вказаних обставин та на підставі положень статті 223 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013 року, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22.03.2017 року було розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що батькими є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 22.01.2022 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягами з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 11.07.2023 року Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров`я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своєму сину. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 24.07.2023 року. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved