Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Представник ОКВП «Дніпро - Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 87 763,78 грн. В обґрунтування позову зазначено, що ОКВП «Дніпро - Кіровоград» відповідачу, який є споживачем послуг, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку. Зокрема, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 73 229,44грн., за яку відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим виникла заборгованість з оплати за надані вище послуги. Посилаючись на вказані обставини представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 73 229,44 грн., а також 3% річних, що становить 2 913,92 грн., індекс інфляції, що становить 11 620,41грн., а всього 87 763,78 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2684 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання від представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке з 01 квітня 2012 року є правонаступником прав і обов`язків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач своєчасно їх оплачувати. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Відповідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п.47 п.п.5 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019 року, споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачає, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує, що підтверджено розрахунком та довідкою про нарахування плати та розмір платежів за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку наданого позивачем борг відповідача перед позивачем станом на 01 січня 2023 року становить 73 229,44 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції та суму 3 % річних нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2684 грн.

Outcome: approved