Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

17.04.2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які згодом збільшила заявою від 16.11.2023 року та якими просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та правонаступником 1/2 частини прав та обов`язків співзабудовника на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (будівництво здійснено на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 527/І від 30.09.1985 року та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 11.12.1985 року, реєстровий № 1-3706). Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , спадкоємець за законом першої черги [PERSON] , фактично прийняв спадщину після її смерті, але юридично не оформив. [INFO] помер її батько [PERSON] , за життя заповіт він не залишив, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадщину позивач прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на її користь, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Веліксар Т.І., їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали збільшені позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, якими просять справу розглянути за їх відсутністю, збільшені позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Народного суду 2-ої дільниці від 27.08.1946 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 1-154 від 07.01.1957 року, що підтверджено відповіддю на запит № 434 від 12.06.2023 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Однак у правовстановлюючому документі було вказано по батькові власниці « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». З рішення Народного суду 2-ої дільниці від 27.08.1946 року вбачається, що вищезгаданий житловий будинок був отриманий у спадок після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . З архівної довідки № 4-С/2 від 03.02.2022 року вбачається, що в метричній книзі про народження, шлюб та смерть Покровського Собору міста Ізмаїла Ізмаїльського повіту за 1912 рік є актовий запис № 161 від 05.10.1912 року про народження (російською мовою) « [PERSON] » - батько: « [PERSON] », мати: « [PERSON] ». Згідно до архівної довідки № 490/22/06-21 від 28.03.2022 року, наданої Державним архівом Одеської області «[PERSON]» та «[PERSON]», 01.02.1938 року уклали шлюб. Згідно до заяви про видачу паспорта від 30.06.1979 року, [PERSON] , [INFO] документована паспортом громадянина колишнього СРСР, серії [NUMBER] , виданого 30.06.1979 року Ізмаїльським РВВС в Одеській області та з заяви вбачається, що чоловік [PERSON] - [PERSON] помер у 1975 році, батько (російською мовою)- [PERSON] и мати (російською мовою) [PERSON] . З будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за однією адресою. З аналізу вищезазначених документів вбачається, що існують деякі розбіжності у документах, однак з вищенаведеного вбачається, що [PERSON] , яка вказана у рішенні Народного суду 2-ої дільниці від 27.08.1946 року є однією і тією ж особою з [PERSON] . Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до актового запису про смерть № 257, складеного 04.04.1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72587091 від 24.05.2023 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: -син - [PERSON] , що підтверджується архівною копією актового запису про народження « [PERSON] » від [INFO] , відповідно до реєстраційної книги про народження Примарії міста Ізмаїл Ізмаїльського повіту. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] підставі рішення Народного суду 2-ої дільниці від 27.08.1946 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 1-154 від 07.01.1957 року, яку він фактично прийняв у спадщину, але юридично не оформив; - 1/2 частка прав та обов`язків співзабудовника на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , будівництво, якого здійснено на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 527/І від 30.09.1985 року та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 11.12.1985 року, реєстровий № 1-3706. Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на вищезгадане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68939835 від 13.05.2022 року, наданого приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.10.1974 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.03.1976 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.07.1970 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - дружина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 07.08.1977 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на відповідний житловий будинок, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] , що підтверджено відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини (спадкова справа № 58/2022). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 106/02-14 від 16.02.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved