Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 15 грудня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №114161, яким стягнув з нього на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики у загальному розмірі 85590 гривень та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 гривень, а всього 86490 гривень. 28 грудня 2020 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кошицьким А.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63997164. Постановою державного виконавця від 14 липня 2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує в ДП «Антонов» у розмірі 20% щомісячно до погашення загальної суми заборгованості у розмірі 95508 гривень. Постановою державного виконавця від 04 серпня 2021 року був накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках [PERSON] . Позивач вказав, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги закону. Крім цього, зазначений виконавчий напис вчинено щодо вимог, які є спірними. У зв`язку з цим, [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №114161. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.45). Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не з`явився у судове засідання та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надав. Державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистра Ю.М. направила до суду заяву, якою просила розглянути цивільну справу за її відсутності та при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Крім цього, у державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кошицького А.Л. та ТОВ «Веллфін» була витребувана належним чином завірена копія кредитного договору, на підставі якого був вчинений спірний виконавчий напис. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено,\~що 15\~грудня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №114161, яким стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики №244514\~від 20\~серпня 2017\~року у\~загальному розмірі\~85590 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2500 гривень та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 83090 гривень, а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 гривень (а.с.12). 28 грудня 2020 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кошицьким А.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63997164 з примусового виконання виконавчого напису №114161, виданого 15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с.13). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~№296/5\~від 22\~лютого 2012\~року та гл.83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» ЦК України. 5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 5.2. норми процесуального права. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. застосував п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п.1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п.2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення спірного виконавчого напису, діяла редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, яка не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Зі змісту договору позики №244514 від 20 серпня 2017 року, укладеного між кредитором ТОВ «Веллфін» та [PERSON] , який був поданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально (а.с.33-41). Таким чином оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі договору позики, який був укладений в простій письмовій формі. Тому під час вчинення спірного виконавчого напису недотримано умов його вчинення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №114161, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду, враховуючи подання заяви про забезпечення позову, [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1610 гривень 40 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому суд приходить до висновку, що з ТОВ «Веллфін» на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1610 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved