Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі - позивач, Банк) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог Банк вказав, що відповідач звернулася до нього з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала заяву б/н від 25.04.2007 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 41000 грн. 00 коп. Таким чином позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов?язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 23.08.2023 року\~має заборгованість\~в розмірі 40000,31 грн., яка складається з наступного: - 37688,65 грн. заборгованість за кредитом, - 2311,66 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. У зв`язку\~з вищевикладеним\~позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою та\~просив стягнути\~з відповідача\~ заборгованість за кредитним договором у\~розмірі 40000,31 грн., судові витрати у розмірі 2684,00 грн., та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 26.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, а також надано відповідачу строк для подання відзиву. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 18.10.2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенняі позовних вимог, посилаючись на наступне. Вказана позивачем сума боргу на даний час є недостовірною, оскільки банк продовжує надання послуг за вказаним договором та списує з її банківського рахунку кошти. Дія договору є чинною до 25.04.2027р. Позивач вважає, що нею порушено умови укладання Договору, при цьому в наданому позивачем розрахунку від 23.08.2023 року не вказано істотної умови Договору графіку платежу. Строки позовної давності за кредитним договором, яким передбачено щомісячне повернення заборгованості, розраховуються щодо кожного окремого платежу та починають свій відлік з моменту прострочення позичальником чергового платежу. Банк не надав доказів щодо автоматичного припинення кредитного договору та повернення всієї суми заборгованості після певного періоду прострочення платежів, а відтак у банка є право на звернення до суду в межах строків позовної давності. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості кредитор зобов?язаний використовувати заходи досудового врегулювання спору та направляти відповідачу вимогу позичальнику. 10.11.2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що обставини зазачені у відзиві не відповідають дійсності, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 21.11.2023 року відповідач подала на відповідь на відзив заперечення, в якому вказала аналогічні обставини, викладені у відзиві. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.04.2007 року, згідно якої вона ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. В заяві зазначено, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. На підставі поданої заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок та видано картку Кредитка «Універсальна» із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 41000,00 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18). Договір неодноразово пролонговувався та видавались нові кредитні картки, що вбачається із довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 19). Остання заміна картки здійснювалась 15.01.2020 р. на підстві заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 15.01.2020 р.. У заяві зазначено, що [PERSON] приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (а.с. 21-39). Разом із заявою відповідач 23.11.2021 року підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредитуЮ, відсотків річних (а.с. 40-44). Згідно з\~наданим ПриватБанком\~розрахунком, загальна \~заборгованість відповідача\~за вказаним\~кредитним договором\~станом на\~23.08.2023\~року\~становить 40000,31 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 37688,65 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 2311,66 грн. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Слід звернути увагу, що Заява та Паспорт споживчого кредиту, яким, зокрема, встановлено розмір процентної ставки, підписані сторонами, а отже умови кредитного договору були зрозумілі відповідачу. Виписка за договором б/н за період з 16.01.2007 31.08.2023 року, є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована. За вказаних обставин судом установлено, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі позивачу не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів, а також процентів за користування ними, розмір яких узгоджено сторонами, а тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами суд вважає обґрунтованими. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вище установленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПриватБанку про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. На \~підставі \~викладеного \~та \~

Outcome: approved