Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

22.02.2022 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, в якій просить стягнути з відповідачів борг за централізоване опалення у розмірі 22615,67 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позову зазначає, що позивач постійно поставляв теплову енергію за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі в повному обсязі не проводили розрахунок, внаслідок чого за період з 01.12.2013 р. по 26.10.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 19\~043,24 грн. та за період з 26.10.2020 р. по 01.06.2021 р. в розмірі 3\~572,43 грн. згідно тарифів, визначених відповідними постановами Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивачем направлявся відповідачам лист щодо стану заборгованості з вимогою добровільно сплатити борг, але сплата по теперішній час відсутня, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду позовом про стягнення на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості в розмірі 19\~043,24 грн. за період з 01.12.2013 р. по 26.10.2020 р. з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та заборгованості в розмірі 3\~572,43 грн. за період з 26.10.2020 р. по 01.06.2021 р. з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також судового збору у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 31.05.2022р., за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 31.05.2022 розгляд справи відкладено на 11.08.2022. 11.08.2022 розгляд справи відкладено на 01.11.2022. 01.11.2022 справу знято з розгляду на 27.12.2022. 27.12.2022 розгляд справи відкладено на 23.02.2023. 23.02.2023 справу знято з розгляду на 27.04.2023. 25.04.2023р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву остання зазначає, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживала разом з колишнім чоловікам та двома дітьми до 2002 року. З 2002 року вона разом з дітьми у вищевказаній квартирі не проживали та послуг позивача не отримували, договору з надання послуг з теплопостачання не підписували. Крім того зазначає, що вона з 26.10.2020р. знята з реєстрації за вищевказаною адресою, відповідач [PERSON] з 25.09.2012р. зареєстрована в с. Медведівка Хмільницького району Вінницької області, відповідач [PERSON] помер [INFO] . 27.04.2023 розгляд справи відкладено на 03.07.2023. 10.05.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності. 16.05.2023 від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності. 18.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку з його смертю та пояснення по суті відзиву відповідача в яких представник позивача зазначає, що між позивачем та відповідачі виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню. Щодо не проживання відповідачів за адресою подачі теплоносія зазначає, що відповідачем надано декілька документів про один і той же період часу з різною за змістом інформацією, які не спростовують факту реєстрації [PERSON] за адресою подачі теплоносія по [ADDRESS] до 26.10.2020р., а [PERSON] з 09.02.1995р. і по теперішній час. У зв`язка з вищезазначеним позивач вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за отриманні послуги за період з 01.12.2013 р. по 01.06.2021 р. є правомірними, законними та обґрунтованими. 25.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення по суті відзиву відповідача в яких представник позивача зазначає, щодо з 12.03.2020р. на території України встановлено карантин. Законом України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначенні ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тому вважає, що на момент встановлення карантину на території України, строк позовної давності не сплив, та просить врахувати вищезазначені норми чинного законодавства при вирішення питаня дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з позовом. Ухвалою суду від 03.07.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.07.2023 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. 03.07.20023 розгляд справи відкладено на 30.08.2023. 19.07.2023р. на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшов лист від Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відсутність актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] . 30.08.2023 розгляд справи відкладено на 10.10.2023. 10.10.2023 розгляд справи відкладено на 11.12.2023. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив та відзиву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] зареєстрований в\~квартиріза адресою: [ADDRESS] , тобто є споживачем комунальних послуг, а.с. 5, 27. Відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі була зареєстрована з 09.02.1995р. по 25.09.2012р., а [PERSON] у вищевказаній квартирі була зареєстрована з 18.11.1991р. по 26.10.2022р., тобто були споживачами комунальних послуг у зазначений період, а.с. 5, 24, 92, 96, 119, 183. 07.02.2023р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] ,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а.с. 94. Постачання теплової енергії у період з 01.12.2013 р. по 01.06.2021 р. за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами, а.с. 9-20. За період з 01.12.2013 р. по 26.10.2020 р. виникла заборгованість за теплову енергію за вищезазначеною адресою, яка згідно письмового розрахунку становить 19\~043,24\~грн.,\~за період\~з 26.10.2020р.\~по 01.06.2021р. заборгованість згідно письмового розрахунку становить 3\~572.43 грн ., а.с.6-7,8. Позивачем на адресу: [ADDRESS] , направлялось споживачам повідомлення про необхідність сплати заборгованості за теплову енергію, однак борг відповідачами не сплачено, а.с. 5, 21. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки між сторонами по справі склались правовідносини з отримання послуг по центральному опаленню, тому судом застосовані положення ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правил надання послуг), як спеціальних актів законодавства, які регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Відповідно до положень\~ст. 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, ч.3 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Статтею 19\~ЗУ «Про\~теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. Всупереч вказаним вимогам чинного законодавства України, відповідачами [PERSON] ,\~ [PERSON] в повному обсязі оплата за отримані послуги за період з 01.12.2013 р. по 01.06.2021 р. не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилася заборгованість згідно письмового розрахунку в сумі 22\~615,67 грн. Доказів спростування розрахунку заборгованості чи сплати боргу до суду відповідачами не надано. Щодо клопотань про порушення строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу». Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Частиною 1 ст. 9 Закону "Про житлово-комунальні послуги"встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України\~"Про теплопостачання". Як вже зазначалось судом, пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. У даній справі позивач звернувся до суду з позовом 22 лютого 2022 року. Між тим, згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із\~12березня до 3 квітня 2020року\~на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України. З 1 липня в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу. Це встановленопостановою Кабміну від 27 червня 2023 р. N 651"Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 12 березня 2020 року. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за лютий 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються. Отже, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 22.02.2017 року по 01.06.2021 року (в межах заявлених вимог), яка становить 12\~959,44 грн., у зв`язку з чим в цій частині вимоги щодо стягнення цієї заборгованості з відповідачів у судовому порядку підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.12.2013 до 22.02.2017 задоволенню не підлягають, у звязку зі спливом строку позовної давності Крім того, слід зазначити, що відповідач [PERSON] з 26.10.2020р. за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрована, тому позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за період з 26.10.2020р. по 01.06.2021р. задоволенню не підлягають, так як належних і допустимих доказів отримання нею послуг у цей період чи про перебування в її власності квартири суду не надано. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] з період з 01.12.2013р. по 01.06.2021р., яка за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована з 25.09.2012, то в цій частині позову також слід відмовити , оскільки належних і допустимих доказів отримання нею послуг у спірний період чи перебування в її власності квартири суду не надано. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено, що зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481 гривня, тобто по 1\~240,50 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial