Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

20 лютого 2023 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.12.2021 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Яковлєвою К.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1130. Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 408750,00 грн, що сторони домовились рахувати на момент укладення цього договору як еквівалент 15000,00 доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів безвідсотково на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем з урахуванням п. 3 цього договору) у строк до вісімнадцятого лютого дві тисячі двадцять другого року включно. Зазначає, що станом на момент подання позову, відповідачем вказане зобов`язання належним чином не виконано, грошові кошти не повернуті у повному обсязі. Відповідач лише сплатив заборгованість у розмірі 5 136, 66 доларів США, внаслідок чого залишкова заборгованість за тілом боргу дорівнює 9 863, 34 доларам США, що складає 360 702, 34 грн. Крім зазначеної суми, з огляду на невиконання відповідачем зобов`язання у строк, визначений договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 136 958, 77 грн та 3% річних у розмірі 10 315, 68 грн. 20 лютого 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 22 лютого 2023 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 18 травня 2023 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.05.2023 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.09.2023 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представником подано заяву в якій останній просить справу слухати у відсутність позивача та представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2021 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Яковлєвою К.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1130. Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 408750,00 гривень, що сторони домовились рахувати на момент укладення цього договору як еквівалент 15000,00доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів безвідсотково на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем з урахуванням п.3 цього договору) у строк до вісімнадцятого лютого дві тисячі двадцять другого року включно. Відповідно до п. 3 договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквіваленту 15000,00 доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Згідно з п. 2 договору грошові кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору. Своїми підписами під цим договором сторони підтверджуються вказаний факт. Таким чином, у відповідача виникло цивільне зобов`язання повернути позивачеві взяту у нього в борг грошову суму у розмірі, еквівалентному 15000,00 доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 статті 526 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Останнім днем повернення грошових коштів за умовами договору було вісімнадцяте лютого дві тисячі двадцять другого року. Станом на вказану дату, відповідач не здійснив жодного платежу на виконання договору позики. Таким чином, з боку відповідача мало місце порушення цивільного зобов`язання за договором позики. 15 березня 2022 року відповідачем було сплачено на користь позивача 60 500 гривень 00 копійок, що на дату платежу дорівнювало еквіваленту 2 068 доларам США 00 центам (офіційний курс долара США складав 29,2549 грн). 18 березня 2022 року відповідачем було сплачено на користь позивача 90 300 гривень 00 копійок, що на дату платежу дорівнювало еквіваленту 3 068 доларам США 66 центам (офіційний курс долара США складав 29,2549 грн). Отже, станом на момент подання позову, розмір основної заборгованості відповідача за договором позики складав 15 000 - 5 136, 66 = 9 863, 34 (дев`яти тисячам вісімсот шістдесяти трьом доларам США тридцяти чотирьом центам) у гривні, що складає 360 702, 34 (триста шістдесят тисяч сімсот дві гривні 34 копійки). Крім стягнення суми основної заборгованості, позивачем було заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення виконання цивільного зобов`язання та 3% річних. Згідно з розрахунком заборгованості, який було подано позивачем, стягнення підлягає пеня у розмірі 136 958, 77 грн та 3% річних у розмірі 10 315, 68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 5 договору встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернення позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму боргу. А також, у разі порушення позичальником терміну виплати позиченої грошової суми він сплачує позикодавцю за кожен день прострочення пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми недоплати, розрахованої на кожен день прострочення платежу у відповідності з діючим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однак, у своїй заяві від 15.09.2023 представник позивача повідомив суд, що вже після подання позивачем позову, 05.06.2023 відповідачем було здійснено на користь позивача платіж у рахунок погашення боргу в розмірі 37 050,00 грн. Таким чином, з огляду на часткову сплату заборгованості відповідачем, позовна вимога про стягнення основної суми заборгованості 360 702, 34 грн підлягає частковому задоволенню у розмірі 360 702, 34 грн - 37 050, 00 грн. = 323 652, 34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 5 079 (п`ять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 77 копійок та підлягають розподілу між сторонами наступним чином: 370, 32 грн - підлягають сплаті позивачем на користь держави та 4 709, 45 грн підлягають сплаті відповідачем на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial