Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

26 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року вирішено питання про заочний розгляд спарви. Позивач у своєму позові посилався на те, що 06 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено кредитний договір № 884170987 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві 19 750 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,28 % на день від суми кредиту. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, у тому числі за кредитним договором № 884170987 від 06 січня 2021 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 884170987 від 06 січня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору. Таким чином, сума заборгованості станом на 31 серпня 2023 року становить 78 664 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 750 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 58 914 грн. 25 коп. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 76\~664 грн. 25 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~684 грн. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 06 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 884170987 (а.с. 6-8). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті позивача, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. Відповідно до умов договору відповідачеві було надано грошові кошти у розмірі 19 750 грн. строком на 30 днів зі сплато. 0,28 % на день від суми кредиту. Пунктом 1.2 кредитного договору № 884170987 від 06 січня 2021 року встановлено, що строк, на який надається позика за цим договором, становить 30 днів. Згідно з п. 2 додатку до кредитного договору № 884170987 від 06 січня 2021 року сума процентів за користування позикою становить 1 659 грн. за 30 днів, проценти за користування позикою становлять 0,28 % за кожен день користування позикою, починаючи з дати видачі позики і протягом строку користування. Також п. 1.4.3 кредитного договору № 884170987 від 06 січня 2021 року передбачено, що у разі користування боржником кредитними коштами понад строк, визначений п. 1.2 договору, без належної сплати процентів, розмір відсотків за користування кредитними коштами складатиме 10 072 грн. 50 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом MNV862CK (а.с. 8 оберт), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін (а.с. 8). Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 20218 року (а.с. 9-11), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 884170987. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 884170987 від 06 січня 2021 року (а.с. 12-14). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики. У зв`язку\~з тим,\~що отримання\~у кредит\~грошових коштів\~відповідачем підтверджено\~належними доказами\~по справі,\~і у\~такого учасника\~справи в\~силу укладеного\~договору виникло\~зобов`язання повернути\~такі кошти\~частинами,\~у розмірах\~та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 884170987 від 06 січня 2021 року у розмірі 29 822 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 750 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 10 072 грн. 50 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами дії кредитного договору № 884170987 від 06 січня 2021 року, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав. Як вбачається з наданих позивачем доказів вбачається, що договір між сторонами було укладено на строк з 06 січня 2021 року по 05 лютого 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 05 лютого 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 884170987 від 06 січня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн. (а.с. 1). З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1\~044 грн. 08 коп. (29 822 грн. 50 коп. х 2 684 грн. : 76 664 грн. 25 коп. = 1 044 грн. 08 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 30 866 грн. 58 коп. (29 822 грн. 50 коп. + 1 044 грн. 08 коп. = 30 866 грн. 58 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial