Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

01 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що 28 серпня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, він якого вони мають двох спільних дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З березня 2023 року сторони припинили спільне проживання та ведення господарства, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона просить суд шлюб розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2023 року цивільну справу № 753/13263/23 передано судді Шаповаловій К.В. 14 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. 07 грудня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову (вх. № 82861). Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Встановлено, що 28 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2545, серія [NUMBER] (а.с.8); та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 385, серія [NUMBER] (а.с.9);. Як зазначила позивач у позовній заяві, сімейні відносини між подружжям не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини подружжя припинило з березня 2023 року, спільного господарства сторони не ведуть. Наразі сім`я існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на положення зазначеної статті, прохання позивача про повернення їй дошлюбного прізвища є не вимогою, а є правом позивача, тож воно підлягає задоволенню.

Outcome: approved