Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача за первісним позовом. Від адвоката Касьян В.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , надійшла позовна заява з вимогами: - визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230 становить 1/2; - визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , 12.08.2022 відкрито спадкову справу № 127/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви дочки - [PERSON] , інформація про інших спадкоємців відсутня. [PERSON] є спадкоємцем першої черги. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, за адресою: [ADDRESS] . 14.06.2023 позивачем отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 14.06.2023 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки, вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та [PERSON] , визначити частку померлої [PERSON] не вбачається за можливе. Таким чином, позивач змушена звернутися до суду для оформлення права власності на частку земельної ділянки, що входить до складу спадкового майна, оскільки позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Короткий зміст позовних вимог та доводів відповідача - позивача за зустрічним позовом. Відповідач [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим частиною 1 статті 193 Цивільного процесуального кодексу України, 31.07.2023 подала до суду зустрічний позов до [PERSON] в якому просить визначити, що її частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, становить 1/2. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалась на те, що померлій [INFO] [PERSON] та їй, на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, на зазначеній ділянці розташований жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1/2 частка якого належить їй на підставі Договору дарування жилого будинку від 10.10.2005. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася до суду для визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:06:008:0230 та оформлення за собою права власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки. У разі задоволення позовних вимог [PERSON] , право спільної сумісної власності на земельну ділянку припиниться, тому їй також необхідно визначити розмір частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.07.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.08.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша полтавська державна нотаріальна контора, про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку земельної ділянки. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Полтавська державна нотаріальна контора, про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку земельної ділянки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.11.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Касьян В.В. не прибули, адвокат Касьян В.В. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності [PERSON] , позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. В судове засідання відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги [PERSON] за основним позовом визнала та просила задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі. Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання представник Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, від завідувача нотаріальної контори Шестун Н. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.04.2022 (а. с. 4). Після смерті [PERSON] за заявою дочки [PERSON] . Першою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 69570449, будь-які інші заяви не надходили (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69733148 від 12.08.2022, лист Першої полтавської державної нотаріальної контори від 18.07.2023 № 23/01-16) (а. с. 5, 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять: 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230 за адресою: [ADDRESS] . 14.06.2023 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізіма В.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказане спадкове майно було зареєстровано за позивачем 14.06.2023 (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.06.2023, зареєстровано в реєстрі за № 1-97, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 355872594 від 24.11.2023) (а. с. 7, 57-58). 14.06.2023 державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізіма В.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, право спільної сумісної власності на яку зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і визначити частку [PERSON] не виявляється за можливе. (а. с. 8). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 830557, інформації відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 30.03.2023 № 1578/15-23 та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.07.2023 земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, площею 0,0613 га, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9-10, 11, 12). Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17.07.2023, оціночна вартість земельної ділянки, площею 0,0613 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 30144,02 грн (а. с. 13). Із договору дарування частини жилого будинку від 10.10.2005, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М., зареєстровано в реєстрі за № 4474,, який долучено [PERSON] до зустрічної позовної заяви, вбачається, що 1/2 частина жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] (а. с. 28). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 370 Цивільного кодексу України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених частини 2 цієї статті. За статтею 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно статті 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Верховний Суд в постанові від 16.06.2021 р. у справі №570/997/19, зазначив про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивачем доведено, що вона є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [INFO] її матері [PERSON] , прийняла спадщину та оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, а також неможливість оформити свої права на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:06:008:0230, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] надала суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] . Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надала суду заяву про визнання зустрічних позовних вимог [PERSON] . Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено у частині 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: - позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом захисту спадкових прав позивача в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5310136700:06:008:0230 в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] . Правових підстав для задоволення окремих вимог стосовно визначення частки у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлою [PERSON] , не вбачається, оскільки судом не може буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності; - зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а саме слід визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0613 га, кадастровий номер 5310136700:06:008:0230, становить 1/2. Судові витрати. Оскільки під час судового розгляду позивач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом не вимагали відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. На підставі викладеного і

Outcome: partial