Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою та просив визнати безвісно відсутнім його сина - [PERSON] , [INFO] . Заяву мотивує тим, що стрілець 2 відділення взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення старший солдат [PERSON] , який виконував завдання у складі військової частини [NUMBER] та перебував на позиції РОП "Гарвард" в районі н.п. Тошківка Сєвєродонецького району Луганської області, під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії зник безвісти 16 червня 2022 року. Заявник вказує, що вимушений звернутися до суду із заявою про визнання [PERSON] , 1998 року народження, безвісно відсутнім для отримання права на отримання відстрочки від служби, оскільки сам перебуває на військовій службі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав. Представник Третього відділу Первомайського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.293\~ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 05 липня 2013 року(а.с.8). Актом проведення службового розслідування за фактом безвісті зникнення 16 червня 2022 року військовослужбовців військової частини [NUMBER] , затвердженого командиром в/ч [NUMBER] від 20 липня 2022 року, встановлено, зокрема, що старший солдат [PERSON] був прикомандирований до в/ч [NUMBER] наказом командира військової частини [NUMBER] №155 від 09 червня 2022 року та перебуваючи на лінії оборони поблизу н.п. Тошківка Луганської області 16 червня 2022 близько 13.00 год. почався артилерійський обстріл ворожими силами збройних сил російської федерації, в цей час військовослужбовці батальйону матеріального забезпечення в/ч [NUMBER] перебували на позиції РОП "Гарвард" в зоні відповідальності в/ч [NUMBER] , чим примусив відступити з даної позиції. З показу свідків сигнал радіозв`язку блокували засобами радіоелектронної боротьби противника, також було втрачено візуальний контакт з основною групою, що підтверджено поясненнями військовослужбовців, які знаходились разом на позиції РОП "Гарвард", а саме солдатом [PERSON] , солдатом [PERSON] .. Після здійснення переміщення групи до запасних позицій військової частини [NUMBER] не повернувся, зокрема, старший солдат [PERSON] , зв`язок з даним військовослужбовцем було втрачено 16 червня 2022 року близько 15.00 год.. З 16 червня 2022 року старший солдат [PERSON] - зниклий безвісти(а.с.10-16). Даними довідки в/ч [NUMBER] за вих.№2769 від 22 вересня 2023 року підтверджується, що заявник [PERSON] перебуває з 09 червня 2022 року на військовій службі у в/ч [NUMBER] (а.с.9). Положення ст.306 ЦПК України, зокрема, визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Згідно положень ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Визнання особи безвісно відсутньою - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої\~статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Згідно положень статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що "безвісна відсутність" - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Матеріали заяви містять достатньо доказів, які вказують на те, що саме 16 червня 2022 року, після участі у бойових діях,\~\~ [PERSON] не повернувся в район зосередження та у подальшому на зв`язок не виходив. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки в ході проведення службового розслідування, не вдалося встановити місце перебування\~\~старшого солдата [PERSON] з 16 червня 2022 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved