Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів: Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Гомма-ІБ» в якому просить: - визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №11766-СГ від 04.05.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; - скасувати державну реєстрацію та припинити право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37070188 від 23.06.2020; - визнати недійсним договір оренди від 25.06.2020, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гомма-ІБ» в особі директора Григоряна Г.Л. щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488; - скасувати державну реєстрацію та припинити право оренди ТОВ «Гомма-ІБ» на земельну ділянку з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488 площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37143413 від 30.06.2020; - зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488, яка розташована за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області власнику - державі в особі Полтавської обласної державної адміністрації; - стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р № UA118201720343130001000006160 ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ 02910060, понесені витрати по сплаті судового збору. Позов мотивовано тим, що 25.11.2019 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, яка знаходиться за межами населених пунктів. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №12493-СГ від 05.12.2019 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населених пунктів. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №11766-СГ від 04.05.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер 5325455100:00:001:0488) із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населених пунктів. 23.06.2020 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488, за [PERSON] (запис про право власності 37070188 від 23.06.2020). 25.06.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Гомма - ІБ» в особі директора Григоряна Г.Л. укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488 площею 2,0000 га терміном на 10 років до 25.06.2030 року (номер запису про інше речове право: 37143413). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2021 року, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 71625,63 грн., при передачі у власність [PERSON] даної земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області допущено ряд порушень вимог земельного законодавства. Згідно інформації Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 20.09.2021 року №02-21/2723, від 09.12.2021 року №01-21/3483 на території Чутівської ОТГ на початку 2020 року (на замовлення [PERSON] проведено науково-вишукувальні археологічні обстеження на земельній ділянці, яка планувалася йому для відведення у власність для ведення особистого селянського господарства і встановлено, що на даній земельній ділянці знаходиться пам`ятка археології місцевого значення - ґрунтовий могильник Черняхівської культури, який розташований на північно-західній околиці с. Кантемирівка, в ур. Хозари). За результатами проведеного обстеження складено відповідний висновок, у якому, зазначено, що до північно-західної та центральної частини зазначеної земельної ділянки потрапляє частина пам`ятки археології місцевого значення - ґрунтовий могильник Черняхівської культури, який розташований на північно-західній околиці [ADDRESS] пам`ятки археології в межах ділянки - близько 0,6580 га. Крім того, запропоновано при розробці проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, землі, на яких розташована пам`ятка археології (ґрунтовий могильник), виключити зі складу території, що проектується до передачі у приватну власність, і залишити їх у складі земель державної власності історико-культурного призначення (висновок КЗ «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради №02-03/545-298 від 30.01.2020). Незважаючи на вищевикладене, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] законодавство щодо охорони пам`яток археології не було дотримано, а застереження висловлені у висновку археологічної експертизи щодо наявності частини вищезазначеної пам`ятки археології місцевого значення не були відображені та виконані. Внаслідок порушень законодавства при наданні [PERSON] у власність земельної ділянки із земель державної власності незаконно вибула земельна ділянка історико-культурного призначення, яку прокурор просить повернути у власність держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації. Ухвалою від 02.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 04.01.2023 року винесено ухвалу про забезпечення позову. У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що прокурором не обґрунтовано наявності встановлених законодавством підстав представництва при зверненні з позовом, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Крім того, листом Полтавська ОДА повідомила, що обласна державна адміністрація не є розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером 5325455100:00:001:048800000000. У свою чергу, Департамент культури і туризму Полтавської ОДА повідомив, що у Департаменті відсутня посада юриста для оформлення судових позовів та звернувся з клопотанням забезпечити представницьку діяльність у суді. Також зазначає, що згідно інформації, наявної на час розгляду клопотання щодо земельної ділянки, яка розташована в межах 5325455100:00:001, що надавалася Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіального органу - Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області, вказана земельна ділянка не відноситься до земель історико-культурного призначення, жодних обмежень щодо використання земельної ділянки не встановлено. Також зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області дотрималось всіх вимог чинного законодавства, як при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою так і затвердженні відповідного проекту та переданні у власність земельної ділянки, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не відповідають вимогам чинного законодавства та немає ніяких правових підстав або належним чином підтверджених доказів для скасування даного наказу. Прокурор у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог та посилається на те, що звернення прокуратури до суду з вимогою витребування спірної земельної ділянки є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - незаконної передачі у приватну власність земель історико-культурного призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, культурної спадщини - національного багатства України. Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять «суспільний», «публічний інтерес», а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Захист порушених інтересів держави покладено на органи прокуратури ст. 131-1 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру», ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з цим заступник керівника Диканської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА. Зазначає, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності: у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель за: додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконанням вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержанням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про земельні ділянки та їх використанням; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі: у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності. Будучи органом державної влади, основним завданням якого є реалізація державної політики у сфері земельних відносин Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не повною мірою використано передбачені законодавством повноваження та не встановлено наявних обмежень у використанні спірної земельної ділянки, не перевірено усіх обставин, які вказують на належність спірної земельної ділянки до категорії земель історико-культурного призначення, які були наявні на момент прийняття спірних наказів та до яких ГУ ДГК як уповноважений орган державної влади мав безперешкодний доступ. Самоусунення від виконання покладених обов`язків призвело до прийняття незаконного наказу ГУ ДГК в Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», внаслідок чого, із державної власності вибула спірна земельна ділянка, яка не може перебувати у приватній власності. Перебування земельної ділянки в межах в межах пам`ятки археології виключає можливість її перебування у приватній власності. За вказаних обставин, рішення про державну реєстрацію за [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488, має бути скасоване в судовому порядку, а сама ділянка має бути повернута у власність держави. [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав наведених у відзиві, зокрема вказує на відсутність повноважень прокурора представляти державу у даних правовідносинах, також зазначає про сумнівність розташування пам`ятки археології саме на земельній ділянці відповідача(не визначено чіткі межі даної пам`ятки). Полтавська обласна військова адміністрація надала пояснення щодо позову, в яких позовні вимоги Диканської окружної прокуратури Полтавської області просила задовольнити в повному обсязі. 05.09.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2, а.с.244). Представник позивача прокурор Максакова В.А. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позові та наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Лузіна К.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Маліннікова Д.К. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на аргументи викладені у відзиві. Представник третьої особи комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Гомма-ІБ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, заслухавши прокурора, з`ясувавши правову позицію представників відповідачів, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Рішенням Полтавського Облвиконкому від 23.04.1982р. №247 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону» було затверджено кількість і перелік пам`яток історії і культури області, взятих на державний облік і охорону згідно з додатками №№1,2. У додатку №2 до даного рішення, розділ «Чутівський район» мається запис «Могильник та поселення часу Черняхівської культури - с.Кантемирівка»(т.1 а.с.50-52). Рішенням Полтавського Облвиконкому від 23.04.1984р. №165 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури, додатково виявлених і споруджених на території області і взятих на державний облік» було доповнено перелік пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону рішенням облвиконкому від 23.04.1982р. №247, згідно з додатками №№1,2.(т.1 а.с.53-54); Паспортом «Могильника та поселення» зафіксовано розташування пам`ятки(поселення розташоване в ур.Хозари на землі колгоспу «Заря комунизма», довжиною біля 1 км, шириною біля 100 м. Могильник розташований в 100 м к заходу від поселення, довжина біля 150м, ширина 60 м. Могильник взятий під охорону рішенням Полтавського Облвиконкому №247 від 23.04.1982 року. Також встановлені охоронні зони регулювання забудови рішенням виконкому Полтавського облвиконкому №104 від 11.04.1979 року. У системі охорони пам`ятки визначено обмеження балансової належності і конкретного використання - житлова забудова с.Кантемирівка.(т.1 а.с.55-56); На схематичному плані поселення і могильника Черняхівської культури біля хутора Хозар у масштабі 1 до 450 одиниць, зафіксовано розміщення хутора Хозари, могильника, меж охоронної зони, розкопок, заболоченої місцевості, доріг, та водосховища з дамбою. План з прив`язкою до с.Кантемирівка та водосховища. План складений від руки у 1983 році.(т.1 а.с.57); Акт технічного огляду археологічного пам`ятника, складений 1982 року(т.1 а.с.58); та зобов`язання по охороні пам`ятників історії та культури(могили, обеліски, стелі, будинки та скульптури) поселення та могильника Черняхівської культури, [ADDRESS] (т.1 а.с.59) містять зобов`язання згідно якого колгосп ім. Леніна зобов`язується охороняти поселення та могильник Черняхівської культури. Акт та зобов`язання підписані повноважними представниками від відповідних юридичних осіб(т.1 а.с.59). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №12493-СГ від 05.12.2019 року [PERSON] на підставі його заяви від 25.11.2019 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у власність орієнтовною площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1, а.с.15). 13.01.2019 року [PERSON] звернувся до директора Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради Шерстюка В.В. з клопотанням про проведення обстеження земельної ділянки, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, передбачена до відведення у власність та надати висновок археологічної експертизи. Дане клопотання зареєстроване 13.01.2020 року вх. №100(штам вхідного документа у правому нижньому куті документа) (т.1, а.с.44). Згідно висновку Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 30.01.2020 року №02-03/545-298 за результатами обстеження земельної ділянки на території Чутівської селищної ради Чутівського (нині - Полтавського) району Полтавської області, (на замовлення [PERSON] проведено науково-вишукувальні археологічні обстеження на земельній ділянці, яка планувалася йому для відведення у власність для ведення особистого селянського господарства) встановлено, що північно-західна та центральна частина зазначеної земельної потрапляє частина пам`ятки археології місцевого значення - ґрунтовий могильник Черняхівської культури, який розташований на північно-західній околиці с. Кантемирівка, в ур. Хозари. Площа пам`ятки археології в межах ділянки - близько 0,6580 га. Крім того, запропоновано при розробці проекту землевідведення звернутися до місцевого органу охорони культурної спадщини для заключення Охоронного договору на охоронну зону пам`ятки археології місцевого значення (поселення та могильник Черняхівської культури). (т.1, а.с.45). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №11766-СГ від 04.05.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер 5325455100:00:001:0488) із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення особистого селянського господарства на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1, а.с.36). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 23.06.2020 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488, за [PERSON] (номер запису про право власності 37070188 від 23.06.2020), (т.1, а.с.41)(далі за текстом також - спірна земельна ділянка). 25.06.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Гомма - ІБ» в особі директора Григоряна Г.Л. укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5325455100:00:001:0488 площею 2,0000 га терміном на 10 років до 25.06.2030 року (т.1, а.с.39-40). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2021 року, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 71625,63 грн. (т.1, а.с.43). Протоколом огляду місця події від 09.06.2022 року в рамках кримінального провадження №42021172020000008 від 27.04.2021 за ч.2 ст.197-1 КК України(т.1 а.с.63) за участю двох понятих із залученням спеціаліста [PERSON] , застосуванням GPRS приймача «Garmin Montana 680» та застосуванням фото фіксації було здійснено огляд місцевості - археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари», що знаходиться на околиці с.Кантемирівка Полтавського району Полтавської області. В ході огляду встановлено, що межі частини археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари», а саме - могильник, повністю знаходяться а межах земельного масиву, який включає в себе земельні ділянки з кадастровими номерами 5325455100:00:001:0475, 5325455100:00:001:0485, 5325455100:00:001:0488(спірна земельна ділянка), 5325455100:00:001:0482. Орієнтовна площа перетину спірної ділянки 5325455100:00:001:0488 з межами археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари» становить 0,665 га. До протоколу додано 6(шість) фото таблиць на яких зафіксовано місцезнаходження археологічної пам`ятки за допомогою технічного приладу GPRS приймача «Garmin Montana 680». На останньому фотознімку відображено загальний знімок з квадрокоптера, висота 300 м, на якому розмежовані різним кольором територія могильника, курган, охоронна зона, та земельні ділянки приватної власності, на яких знаходиться археологічна пам`ятка. Протокол підписаний всіма учасниками процесуальної дії без зауважень і доповнень. Вищевказана інформація щодо потрапляння земельних ділянок приватної власності в межі розташування археологічної пам`ятки, додатково підтверджена протоколом допиту свідка гр. [PERSON] від 15.06.2022 року в рамках кримінального провадження №42021172020000008 від 27.04.2021 за ч.2 ст.197-1 КК України (т.1 а.с.64-66). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо повноважень прокуратури на представництво інтересів держави. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність. Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу IIIЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі - Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII). ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, § 35)). Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі № 1697-VII, частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)). Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)). У рішенні від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Представництво інтересів громадянина або держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), який набрав чинності 15.07.2015. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Згідно з абзацом першим частини третьої статті 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. З наведених норм випливає, що прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді лише двох суб`єктів права - громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) та держави, і не наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді інших суб`єктів права, зокрема юридичних осіб. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно зі ст.19 Земельного кодексу України визначені категорії земель та встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ст. 53 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Згідно п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належат ь землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. В матеріалах справи наявні запити Диканської окружної прокуратури Полтавської області до директора Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА від 13.12.2021р.( т.1 а.с.86-88) та аналогічний за змістом запит на адресу Полтавської обласної державної адміністрації від 13.12.2021р.(т.1, а.с.90-92), та повторний запит від 14.12.2022 на адресу Полтавської обласної військової адміністрації (т.1 а.с.94) щодо вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства, у тому числі в судовому порядку, але відповідні органи заходів щодо усунення порушень не вжили. Таким чином, у даній справі наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації. Щодо складання проекту землеустрою для відведення спірної земельної ділянки. У відповідності до ст.28 ЗУ «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV(в редакції на час правовідносин) (далі за текстом також - Закон № 858-IV) розробники документації із землеустрою, серед іншого, зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою, серед іншого, передбачає наявність переліку обмежень у використанні земельних ділянок(ст.50 Закону № 858-IV), тобто розробник документації повинен з`ясувати наявність чи відсутність таких обмежень. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, серед іншого: г) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом ( п. «г» ч.4 ст. 84 ЗК України). В матеріалах справи наявне клопотання відповідача [PERSON] на ім`я директора КЗ «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради від 13.01. 2019 року (т.1 а.с. 44) у якому останній просив про проведення обстеження земельної ділянки, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, передбаченої до відведення у власність та просив надати висновок археологічної експертизи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вказувала на неотримання відповідачем відповіді від директора КЗ «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради лист №02-03/545-298 від 30.01.2020 року (т.1 а.с. 45)(далі за текстом також - Центр охорони) у якій було повідомлено про існування пам`ятки археології - ґрунтового могильника, що частково потрапляє на земельну ділянку 2,00 га, заплановану для відведення гр. [PERSON] .. Не дивлячись на відсутність у справі доказів отримання гр. [PERSON] відповіді Центру охорони, зважаючи на приписи ст.ст.28,50 Закону № 858-IV, п. «г`ч.4 ст.84 ЗК України як розробник технічної документації, так і її замовник були зобов`язані в процесі складання технічної документації з`ясувати питання наявності обмежень у використанні земельної ділянки. Всупереч цьому, гр. [PERSON] за сприяння розробника документації ФОП [PERSON] направивши відповідне клопотання до Центру охорони , яке зареєстроване 13.01.2020 року(штам вхідного документа у правому нижньому куті документа) не дочекавшись будь-якої відповіді від компетентного органу у сфері охорони пам`яток археології, хоча мали можливість з`ясувати вказане питання особисто звернувшись до Центру охорони чи направивши повторний запит, надали проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 2,00 га на державну експертизу за висновком якої було встановлено його відповідність чинному законодавству(т.1 а.с.33). Наявність електронних реєстрів, зокрема Державного земельного кадастру, за відсутності у ньому відповідної інформації про наявність обмежень на спірну земельну ділянку(невнесення пам`ятки археології), з врахуванням особистого звернення гр. [PERSON] до Центру охорони і неотримання від останнього відповіді, дозволяє стверджувати суду про передчасне затвердження проекту землеустрою спірної земельної ділянки. Щодо розташування пам`ятки археології та її правового статусу. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] наголошувала на відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів щодо наявності пам`ятки археології на спірній земельній ділянці. Зокрема представник вказувала на старі документи часів УРСР, що підтверджують статус пам`ятки, неможливість визначити її місце розташування та розміри, оскільки схематичний план ділянки намальований від руки(т.1 а.с.57), а заміри розміру ділянки здійснені некомпетентною особою, невідомим засобом виміру, що відображено у протоколі огляду від 09.06.2022 року(т.1 а.с.60). З приводу цього питання суд зазначає наступне. Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України,оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України(ст.3 ЗУ «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року N 1543-XII). Пункт 3 розділу Х Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III(в редакції на час правовідносин) вказує, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону. Статтею 1 Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» 13 липня 1978 року N 3600-IX передбачено, що пам`ятками історії та культури є споруди, пам`ятні місця і предмети, зв`язані з історичними подіями в житті народу, розвитком суспільства і держави, твори матеріальної і духовної творчості, які становлять історичну, наукову, художню чи іншу культурну цінність. Усі пам`ятки історії та культури, які знаходяться на території Української РСР, охороняються державою. Стаття 8 вищевказаного Закону стверджує, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам`яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам`яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам`яток історії та культури. Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР. У відповідності до вищевказаних приписів Закону УРСР в матеріалах справи наявні відповідні документи взяття на державний облік пам`ятки місцевого значення - ґрунтового могильника Черняхівської культури, який розташований на північно-західній околиці с.Кантемирівка, в ур.Хозари, а саме: рішення Полтавського Облвиконкому від 23.04.1982р. №247 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону»(т.1 а.с.50-52); рішення Полтавського Облвиконкому від 23.04.1984р. №165 «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури, додатково виявлених і споруджених на території області і взятих на державний облік(т.1 а.с.53-54); паспорт « Могильника та поселення » у якому вказано розташування пам`ятки(поселення розташоване в ур.Хозари на землі колгоспу «Заря комунизма», довжиною біля 1 км, шириною біля 100 м. Могильник розташований в 100 м к заходу від поселення, довжина біля 150м, ширина 60 м.(т.1 а.с.55-56); схематичний план поселення і могильника Черняхівської культури біля хутора Хозар, де зафіксовано розміщення хутора Хозари, доріг та водосховища з дамбою. План складений від руки у 1983 році.(т.1 а.с.57); акт технічного огляду археологічного пам`ятника, складений 1982 року(т.1 а.с.58); зобов`язання по охороні пам`ятників історії та культури(могили, обеліски, стелі, будинки та скульптури) поселення та могильника Черняхівської культури, с.Кантемирівка, к-пу ім..Леніна, Войнівської сільської ради. Згідно якого колгосп ім.Леніна зобов`язується охороняти поселення та могильник Черняхівської культури(т.1 а.с.59). Також у протоколі огляду від 09.06.2022 року(т.1 а.с.63) за участю двох понятих із залученням спеціаліста [PERSON] із застосуванням GPRS приймача «Garmin Montana 680» та застосуванням фото фіксації було здійснено огляд місцевості - археологічної пам`ятки « Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари », що знаходиться на околиці с.Кантемирівка Полтавського району Полтавської області. В ході огляду встановлено, що межі частини археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари», а саме - могильник, повністю знаходяться а межах земельного масиву, який включає в себе земельні ділянки з кадастровими номерами 5325455100:00:001:0475, 5325455100:00:001:0485, 5325455100:00:001:0488(спірна земельна ділянка), 5325455100:00:001:0482. Орієнтовна площа перетину спірної ділянки 5325455100:00:001:0488 з межами археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари» становить 0,665 га. Вказана інформація додатково підтверджена протоколом допиту від 15.06.2022 року гр. [PERSON] (т.1 а.с.64-66). Суд не приймає до уваги аргументи представника відповідача щодо неналежності прийняття в якості доказів у справі двох вищевказаних протоколів слідчих дій, оскільки вони складені відповідно до приписів КПК України(повноважною особою із залученням понятих без зауважень учасників слідчої дії) та встановлюють обставини, що потребують з`ясування у даній справі(площа і межі пам`ятки археології). Окрім того, вимірювання площ відбувалося компетентною особою директором КЗ «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради за допомогою електронного засобу виміру GPRS приймача «Garmin Montana 680». Дана фізична особа, як директор Центру охорони пам`яток, з врахуванням загальних положень розділу 1 Статуту Центру охорони(Центр є науково-дослідним, пам`ятко охоронним та культурно-освітнім закладом музейного типу), є компетентною особою у сфері охорони пам`яток археології, а застосування ним при вимірах GPRS приймача «Garmin Montana 680» не потребує навиків і знань судового експерта. Тим паче, що GPRS приймач «Garmin Montana 680» є приладом, який перебуває у загальному користуванні, та за допомогою якого отримуються сигнали глобальної системи позиціонування з метою визначення місцезнаходження приладу на земній кулі. Отже, суд приймає в якості належного та допустимого доказу протокол огляду від 09.06.2022 року та протокол допиту від 15.06.2022 року гр. [PERSON] , якими додатково підтверджується розташування на території спірної земельної ділянки 5325455100:00:001:0488 археологічної пам`ятки « Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари » (перетин з межами спірної земельної ділянки становить 0,665 га.). Відповідно до ст. 387, ч. 3 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Заволодіння земельними ділянками є неможливим лише в разі, якщо на такі ділянки в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності. Якщо ж закон допускає набуття права власності на земельні ділянки, але обмежує їх використання лише з певною метою, то передання ділянок з порушенням такого обмеження може свідчити про те, що право власності порушника на земельну ділянку не виникло, але не свідчить про неможливість заволодіння (зокрема, неправомірного) земельною ділянкою. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Тобто особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 3ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, передання у приватну власність спірної земельної ділянки 5325455100:00:001:0488 на якій фактично розташована археологічна пам`ятка « Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари » (перетин з межами спірної земельної ділянки становить 0,665 га.) здійснено всупереч п. «г» ч.4 ст. 84 ЗК України, ст.17 ЗУ «Закону України «Про охорону культурної спадщини», що має наслідком скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №11766-СГ від 04.05.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасування державної реєстрації та припинення право приватної власності [PERSON] , а також визнання недійсним договору оренди із скасуванням державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку із зобов`язанням її повернення на користь держави. Щодо захисту права приватної власності. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «GAVRILOVA AND OTHERS v. RUSSIA» №2625/17 від 16.03.2021 року при дослідженні питання справедливого балансу між суспільним інтересом і захистом майнового права заявника у справі про повернення земельних ділянок у власність держави зазначив наступне. У результаті заявники, діючи добросовісно й довіряючи органам державної влади та без засобів виявлення будь-яких порушень у процедурі придбання земельних ділянок, могли легітимно очікувати, що, набуваючи право власності на ці ділянки, принаймні деякі з яких включали ліси, розташовані на території муніципалітету, вони діяли відповідно до закону та на законних підставах. Справа в тому, що ані добросовісність заявників, ані той факт, що ситуація склалась таким чином не з їхньої вини, не згадувалися під час розгляду справи національними судами. Отже, ЄСПЛ дійшов висновку, що заявники, які не допустили неправомірних дій, мали зазнати наслідків від помилок органів державної влади та жорсткого застосування положень про повернення права власності, без отримання жодної компенсації. Таким чином, був порушений справедливий баланс між вимогами суспільного інтересу та необхідністю захисту майнових прав заявників і мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У даній справі питання добросовісності поведінки відповідача [PERSON] , вже висвітлювалось у рішенні суду. Поряді із цим, суд вважає, що з метою дотримання справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу та необхідністю захисту майнових прав гр. [PERSON] , справедливими діями з боку держави буде надання йому компенсації за частину земельної ділянки, яка знаходиться в межах археологічної пам`ятки «Селище та могильник Черняхівської культури в урочищі Хозари» у розмірі 0,665 га. згідно чинного законодавства України. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати потрібно стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури. На підставі викладеного,

Outcome: approved