Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Догонову Т.В. на підставі ст. 29 ЦПК України звернулась до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності справи про розірвання шлюбу з [PERSON] . Ухвалою судді Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі 990SCCV/11/23 (провадження №61-150вп23) підсудність справи визначено Солонянському районному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 07 серпня 2020 року зареєструвала шлюб з\~відповідачем громадянином Королівства [PERSON] , про що Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 332 від 07.08.2020 року. Мають з відповідачем спільну доньку [PERSON] , [INFO] . При видачі свідоцтва про народження доньки позивач не встигла обміняти паспорт громадянина України у зв`язку зі зміною прізвища на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2020, тому у свідоцтві про народження доньки прізвище матері [PERSON] . Позивач посилається на те, що під час спільного проживання стосунки з відповідачем погіршились, виникали постійні сварки, вони з відповідачем зовсім різні та мають різні погляди на життя, сім`ю та шлюб, у них відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, з червня 2021 року вони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе та суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Догонова Т.В. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Селезньов М.В., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії АВ №1029294 від 28.08.2023 подав заяву про визнання позову, зазначив, що відповідач не має спільних інтересів та спільних планів на майбутнє з позивачем, вважає, що шлюб існує формально оскільки з вересня 2020 року сторони проживають окремо. Просив розглянути справу без участі відповідача. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та їх представників, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2020 року, шлюб зареєстрований Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 332, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2020 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2021 року, виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Прізвище матері у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 05.03.2021 - Дкхісса, але згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.02.2020 у справі №201/11890/19 шлюб, зареєстрований 24.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивачки [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Відповідно до ст.ст. 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки його припинення шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Згідно з ч.1\~ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Судом встановлено, що на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, останнім місцем спільного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] була Україна, і позивач і відповідач в даний час проживають за межами України. Згідно ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2023 року позивач проживає в Республіці Ірландія, а відповідач в [PERSON] . Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання №139 від 24.07.2023 позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , але виїхала за кордон. За встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Сімейного Кодексу України\~ Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що сторонам не\~вдалося створити\~міцну сім`ю,\~шлюбні відносини\~припинені,\~сторони мешкають\~окремо та\~не бажають\~зберегти шлюб, отже, шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому\~позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., інша частина судового збору в розмірі 536,80 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 СК України, Закону України «Про міжнародне приватне право»,

Outcome: approved