Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на зміну його сімейного та майнового стану у зв`язку з укладенням нового шлюбу та народженням іншої дитини. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області у даній справі було відкрите спрощене позовне провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій\~і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з рішенням Ради суддів України № 31 від 17.08.2023 року. 18 серпня 2023 року зазначена справа була передана за підсудністю Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Враховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі, яка виникла із сімейних правовідносин, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року дану справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року підготовче провадження закрите та справу призначене до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви сторін про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач просив взяти до уваги, що окрім сина [PERSON] , [INFO] , у шлюбі з [PERSON] [INFO] в нього народився син [PERSON] , у зв`язку з чим він зобов`язаний забезпечувати трьох дітей, а тому, на його думку, сплата аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в раніше визначеному розмірі є неможливою. В свою чергу, відповідач [PERSON] в раніше поданих нею до суду запереченнях позов [PERSON] не визнала. Відповідач вважає, що народження у позивача іншої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів, так як позивачем не надано доказів погіршення його майнового стану. Також відповідач у своїх запереченнях відзначила, що позивач не бере участі у вихованні дитини, дитина почувається обділеною. 03.11.2021 року дитині [PERSON] поставлено діагноз алергічний риніт, у зв`язку з чим вона змушена нести додаткові фінансові витрати на лікування дитини. Крім того, позивач має заборгованість по аліментам на утримання дружини по досягненню дитиною трьох років, що підтверджується довідкою військової частини. Вважає, що зменшена сума аліментів не зможе задовольнити потреби дитини та забезпечити її нормальне існування. Тому з урахуванням викладеного відповідач просить розглянути справи без її присутності та в позові [PERSON] відмовити. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: Судом установлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Також судом установлено, що 15 травня 2020 року позивач уклав шлюб із [PERSON] . [INFO] в останніх народився син [PERSON] . Також судом установлено, що [INFO] у цьому шлюбі народився син [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником бойових дій, проходив військову служби, з якої був звільнений 18 червня 2021 року. Заявляючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , позивач посилається на зміну свого сімейного і майнового стану. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд виходить із наступного: Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, законодавцем визначено безспірний розмір аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, можна дійти висновку, що розмір та спосіб стягнення аліментів, які визначені рішенням суду, не вважаються незмінними та можуть бути змінені за позовом одержувача аліментів. Зокрема, суд може змінити за позовом платника або одержувача розмір аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому аналіз цієї норми права свідчить, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зокрема у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 було викладено висновок, що зміна сімейного стану відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19 відзначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Тому зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Відтак при вирішенні спору щодо аліментів, зокрема зменшення їх розміру, суд має виходити із закріплених у частині 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи не лише інтереси платника аліментів, сімейний або майновий стан якого змінився, а й з інтересів самої дитини та інтереси інших дітей платника аліментів. Суд бере до уваги, що після прийняття судом судового наказу від 08 вересня 2020 року, яким з позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), сімейний стан позивача змінився, так як у нього народилися інші діти: 20 липня 2021 року син [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] , що безумовно впливає і на майновий стан позивача, який став нести витрати на утримання ще двох малолітніх дітей. За таких обставин суд вважає наявними підстави для зміни відповідно до статті 192 СК України розміру аліментів, що стягуються на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . На переконання суду, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності, оскільки в рівній мірі буде сприяти гармонійному фізичному та духовному розвитку всіх дітей позивача. Натомість подальша сплата позивачем після зміни його сімейного стану аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходи) є непомірною та такою, що створює позивачу матеріальні труднощі з огляду на необхідність несення ним витрат на утримання ще двох малолітніх дітей, інтереси яких також мають бути враховані судом. Доводи відповідача про те, що позивач не довів погіршення його майнового стану та, що судом має бути взятий до уваги розмір заробітку (доходу) позивача, суд вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні встановлено, що порівняно з часом, коли були присуджені аліменти на утримання дочки, сімейний стан позивача змінився через народження ще двох дітей, позивач вимушений нести витрати на їх утримання. Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі, а тому сам по собі розмір заробітку (доходу) позивача не впливає на вирішення питання щодо зміни розміру аліментів, так як спосіб стягнення аліментів залишається при цьому незмінним і є пропорційним його заробітку (доходу). Твердження відповідача про несення нею додаткових витрат на дитину не є підставою для відмови у позові про зменшення розміру аліментів, оскільки відповідно до\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тож у разі понесення відповідачем додаткових витрат на дитину [PERSON] , що пов`язані з її лікуванням, розвитком здібностей, відповідач вправі ставити питання про стягнення з позивача половини таких витрат незалежно від стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Отже, враховуючи сімейне та матеріальне становище позивача, всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема наявність на утриманні позивача ще двох малолітніх дітей, суд вважає можливим позов у частині зменшення розміру аліментів задовольнити, присудивши стягувати з позивача аліменти утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття. При цьому такий змінений розмір аліментів слід застосовувати починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки на відміну від норм статті 191 СК України, яка передбачає стягнення аліментів від дня пред`явлення позову або подання заяви про видачу судового наказу, за нормами статті 192 СК України\~змінений розмір аліментів застосовується з часу набрання рішенням суду законної сили. Стягнення аліментів у зміненому розмірі з часу пред`явлення позову законодавством не передбачено. При розподілі судових витрат по справі, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору. Приймаючи до уваги, що позов задоволений частково (в частині часу стягнення зміненого розміру аліментів) суд вважає, що з відповідача в дохід держави слід стягнути половину ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні цього позову, а саме в розмірі 454 грн. (908 грн. : 2). Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial