Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] , (далі - заявниця), звернулася до Макарівського районного суду Київської області з даною заявою, в якій вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла заявниці. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,1376 га з кадастровим номером 3222780201:01:010:0071 та земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровим номером 3222780201:01:010:0072, які належали матері на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №00192, виданого Андріївською сільською радою 15.11.1996 року. Проте, державний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки відмовив, посилаючись на те, що у документах, зокрема у Державному акті на право власності на земельну ділянку, у свідоцтві про смерть [PERSON] та у Витягах з Державного земельного кадастру існують розбіжності в зазначенні прізвища спадкодавиці, а саме зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] ». Заявниця є єдиним спадкоємцем майна померлої матері, відповідно спір про право між спадкоємцями відсутній. Враховуючи викладене, заявник просила суд встановити факт, що має юридичне значення, тобто факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю серії КВ № 00192, що зареєстрований 15.11.1996 року та виданий Андріївською сільською радою, на земельні ділянки площею 0, 25 га - для будівництва, обслуговування житлових будинків, та площею 0,18 га - для ведення особистого підсобного господарства, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 10.10.2023 року заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.11.2023 року (а.с.28-29). Також даною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенюк Л.О. належним чином засвідчену копію спадкової справи №29 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; та від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №21/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Витребувані документи надійшли до суду 21.11.2023 року та приєднані до матеріалів справи (а.с.39-116). Ухвалою суду від 21.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті в судовому засіданні 06.12.2023 року (а.с.119). В судове засідання 06.12.2023 року заявниця не з`явилась, згідно поданої письмової заяви просила слухати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.117). Заінтересована особа згідно поданого листа просила слухати справу за відсутності її представника за наявними матеріалами справи (а.с.38). Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.12.2021 року (а.с.13) та довідкою Макарівської селищної ради №162-33/32 від 25.01.2021 року(а.с.55). Згідно заповіту, посвідченого 19.07.2019 року секретарем виконкому Андріївської сільської ради Самойленко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №45, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належним їй на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла дочці, [PERSON] , [INFO] , тобто заявниці у справі (а.с.12). На день смерті [PERSON] заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68826728 від 19.04.2022 року (а.с.53). Заявниця, [PERSON] , у визначений законом шестимісячний строк подала до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенюк Л.О. відповідну заяву про прийняття спадщини, де і була заведене спадкова справа №29 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.43, 52). Згідно супровідного листа №52/03-02 від 17.03.2023 року (а.с.41), вказана спадкова справа №29 була передана до Макарівської державної нотаріальної контори та за новим місцем зберігання спадковій справі присвоєно номер 21/2023, що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71884408 від 22.03.2023 року (а.с.58). Тож, як вбачається із матеріалів згаданої вище спадкової справи, [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців судом не встановлено (а.с.39-116). [PERSON] на частину спадкового майна померлої [PERSON] , а саме житловий будинок по [ADDRESS] , отримала 08.09.2023 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-574 (а.с.114). Проте, державний нотаріус Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г., відмовив заявниці у видачі відповідного свідоцтва на земельну ділянку площею 0,1376 га з кадастровим номером 3222780201:01:010:0071 та земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровим номером 3222780201:01:010:0072, посилаючись на те, що власницею вказаних земельних ділянок згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №00192, виданого Андріївською сільською радою 15.11.1996 року, є [PERSON] , тоді як право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано в Державному земельному кадастрі за [PERSON] , що суперечить документу, що посвідчує право власності на вказані об`єкти нерухомого майна (а.с.21). Беручи до уваги дану ситуацію та враховуючи наявність розбіжностей у прізвищі померлої, вказаного в свідоцтві про смерть та в документах, що підтверджують право власності на спадкове, державним нотаріусом було рекомендовано заявниці звернутись до суду для встановлення факту належності документу померлій особі. Так, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №00192, виданого Андріївською сільською радою 15.11.1996 року, останній був виданий на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Андріївської сільської ради від 31.05.1996 року на ім`я [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , на земельні ділянки площею 0,25 га - для будівництва, обслуговування житлових будинків, та площею 0,18 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.14). Згідно довідки №19 від 22.06.2023 року ТОВ «ТЕРРА-М» площа вказаної вище земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства була зменшена в результаті повторного обміру земельної ділянки (а.с.86). Так, як вбачається з Витягів з Державного земельного кадастру №НВ-6100335192023 від 21.06.2023 року (а.с.15) та №5300515932023 від 16.06.2023 року (а.с.17), земельній ділянці площею 0,25 га - для будівництва, обслуговування житлових будинків, присвоєно кадастровий номер 3222780201:01:010:0072, а земельній ділянці площею 0,1376 га (зменшена площа) - для ведення особистого підсобного господарства присвоєно кадастровий номер 3222780201:01:010:0071. При цьому у вказаних Витягах власником даних земельних ділянок зазначена « [PERSON] »; документ, який є підставою для виникнення права вказано рішення Андріївської сільської ради від 31.05.1996 року №9-22; документ, що посвідчує право вказано Державний акт від 15.11.1996 року серії КВ №00192. З досліджених вище документів слідує, що розбіжності в зазначені прізвища [PERSON] в даних документах, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » виникли з результаті технічної помилки, що додатково підтверджується також Експертним висновком №056/90-2 від 04.04.2023 року Українського бюро лінгвістичних експертиз (а.с.20), де зазначено, що розходження в записах прізвища [PERSON] / [PERSON] / [PERSON] викликані впливом російської мови та фонетичними коливаннями в вимові голосного [і/и] в ареалі документальної фіксації української форми прізвища. Наведені розбіжності у написанні прізвища матері у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть є перешкодою для оформлення спадкових прав заявниці та в іншому порядку не можуть бути усунені, оскільки органи держгеокадастру та реєстрації речових прав не мають законних підстав та можливостей внести зміни у виданий державний акт. Вирішуючи вимоги за даною заявою, суд керується наступним. Положеннями ч. 1-2 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї особи. Враховуючи викладене, оскільки на даний час не визначено іншого порядку встановлення відповідного факту, окрім як у порядку окремого провадження, що буде належним способом захисту прав заявниці, що створить умови для здійснення нею особистих майнових прав щодо оформлення спадщини, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги за заявою підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що невірне написання прізвища матері у правовстановлюючому документі не може бути підставою для позбавлення права заявника на спадкування цього майна. Заявник звільнена від сплати судових витрат (а.с.93, 94), а тому вони відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved