Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивачка 22.08.2023 року звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований наступним чином. 31 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 31 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 1354. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів, фактично шлюбні стосунки припинено, на даний час подружжя проживає окремо та в різних містах. Наразі позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядається Приморським районним судом міста Одеси (справа № 521/18272/23). Сторони не досягли жодних домовленостей щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дітьми та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на їх утримання. Вважає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровою та працездатною людиною, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільних дітей, які наразі проживають з позивачем, а тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дітей, вважає за можливе просити суд про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення аліментів із стягненням з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів. Також просить розглянути питання про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Ухвалою суду від 08.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.10.2023 року. У судове засідання 04.10.2023 року з`явився представник позивача - адв. Згода О.О., надав заяву про проведення судового засідання без фіксування судового процесу, відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини своєї не явки суду не повідомив. Розгляд справи відкладено на 29.11.2023 року. У судове засідання 29.11.2023 року з`явився представник позивача - адв. Згода О.О., надав заяву про проведення судового засідання без фіксування судового процесу, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України, надав заяву про уточнення позовних вимог, в яких просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення старшої дитини - [PERSON] , [INFO] , повноліття, а після [INFO] у розмірі частини аліментів на утримання другої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судове засідання з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без фіксування судового процесу, згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України, не заперечував проти задоволення уточненого позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 31 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 1354, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 31.08.2006 року, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції (а.с.10). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.02.2010 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.06.2014 року) (а.с.11,12). Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг ОМР про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №Р5-137504-ф/л діти: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). [PERSON] , [INFO] , навчається в 4 класі Одеського ліцею №35 Одеської міської ради, що підтверджується довідкою від 17.07.2023 року №308 , виданою Одеським ліцеєм №35 Одеської міської ради (а.с.14). [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-Б класі Одеського ліцею №35 Одеської міської ради, що підтверджується довідкою від 17.07.2023 року №307 , виданою Одеським ліцеєм №35 Одеської міської ради (а.с.15). Позивач вказує, що на сьогоднішній день сторони припинили стосунки, проживають в різних містах, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Сторони не досягли домовленостей щодо способу та розміру, яким відповідач буде здійснювати утримання спільних дітей. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, батьками повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: -дітей віком до 6 років - 2272 гривні; -дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; -працездатних осіб - 2684 гривні; -працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; -працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; -працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури - 1600 гривень; -осіб, які втратили працездатність - 2093 гривні. Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, та беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити . Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. На виконання вимог ст. 81 ЦПК України стороною позивача до суду надано докази, що [PERSON] зверталась за правовою допомогою. На підтвердження даної вимоги надано договір №189/23 про надання правничої допомоги від 07.07.2023 р.(а.с.16-18). Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведені вимоги у частині стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн., оскільки згідно п.3.1 договору вартість послуг адвоката становить 1000 грн. , тому суд задовольняє дану вимогу. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved