Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

26.05.2023 представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 4781,34 грн та понесені позивачем судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. АТ «Оператор газорозподільних систем «Вінницягаз» до Жмеринського міськрайонного суду була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3591,13 грн та 248,10 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. За результатами розгляду заяви судом було видано судовий наказ від 27.12.2022, проте в подальшому ухвалою суду від 10.01.2023 судовий наказ було скасовано. Відтак, враховуючи, що відповідачем основний борг, що був предметом стягнення у заяві про видачу судового наказу не погашено, позивач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Отже, АТ «Вінницягаз» є оператором газорозподільної системи, що надає послуги розподілу природного газу в межах зони ліцензійної діяльності, а відтак є надавачем комунальних послуг в розумінні Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про ринок природного газу», а відповідач в свою чергу приєдналась до умов договору розподілу, адже на її ім`я було відкрито особовий рахунок та присвоєно ЕІС - код, відповідач споживає природний газ, що підтверджується показниками приладу обліку, з заявою при припинення розподілу природного газу не зверталась, а тому зобов`язана здійснювати оплату за послуги з розподілу природного газу. З урахуванням викладеного, відповідач, являючись споживачем послуги з розподілу природного газу, в розумінні Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, своїх обов`язків по оплаті за надій їй послуги з розподілу природного газу належно не виконує, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, що стверджується витягом з особового рахунку відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача. Представник позивача поданий позов підтримав повністю та просив задовольнити його у повному обсязі. Стислий виклад заперечень відповідача. 27.06.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що вона не являється абонентом позивача, та примушування їх до договірних відносин без надання послуг з розподілу природного газу шляхом нарахування їй коштів без фізичного переміщення газу, є незаконним. Так, відповідач не отримувала та не підписувала заяви-приєднання, якої взагалі не передбачено нормами ЦПК. Позивачем не долучено жодного доказу, що підтверджує отримання ним ліцензії на право здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також, відповідач зазначила, що Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX від 29 липня 2022 року (далі - Закон №2479-IX) містить імперативну заборону подання позову щодо стягнення заборгованості, а тому позивач не мав права звертатись до суду з позовом щодо стягнення з неї заборгованості за послуги розподілу природного газу. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 05.06.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справа призначена до підготовчого засідання на 19.07.2023. 27.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 19.07.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 21.09.2023. 21.09.2023 судове засідання відкладено на 01.11.2023. 01.11.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з зайнятістю головуючого судді в колегії по розгляду кримінального провадження. Наступне судове засідання призначене на 29.11.2023. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до копії судового наказу від 27.12.2022, було стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 3591,13 грн. та судовий збір в розмірі 248,10 грн (а.с.9,34). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2023 скасовано судовий наказ, виданий Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 27.12.2022 про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з розподілу природного газу (а.с.10,10 зворот, 39). Згідно фінансового звіту [PERSON] являється споживачем природного газу в [ADDRESS] , в зв`язку з чим на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] періодично частково оплачувала за доставку (розподіл) спожитого природного газу, 01.2021 на суму 403,20 грн, 10-12 місяці 2021 в сумі 52,75 грн кожного місяця, а також 06, 07, 08, 09, 10, 11 місяці 2022 року. Згідно цього розрахунку у відповідача фактично утворилась заборгованість, починаючи з лютого 2021 року по лютий 2023 року включно, яка з урахуванням часткових оплат, склала суму 4781 грн 34 коп (а.с.11). Відповідно до копій довідок про фактичний обсяг споживання природного газу за попередні періоди, який було використано позивачем для розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , протягом періоду з січня 2021 року по вересень 2021 включно відповідачем було використано 2800,73 м куб природного газу, з жовтня 2021 по вересень 2022 було використано 864,64 м куб. З жовтня 2019 року до грудня 2020 року показники використання природного газу у відповідача не змінювалися (а.с.12-15). Як вбачається з копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» займається розподіленням газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с.16-17). [PERSON] зверталась до Жмеринської міської ради та АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» щодо надання інформації, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.40-41). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних система, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Судом встановлено, що позивач по справі Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є газорозподільним підприємством, що здійснювало діяльність з розподілу природного газу в Вінницькій області (Оператором ГРМ). Діяльність товариства здійснювалася на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії. Постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу"» є регуляторним актом, прийнята в межах повноважень визначених Законом України «Про ринок природного газу», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Указом Президента України № 715/2014 від 10.09.2014 та у спосіб, визначений законодавством України та є обов`язковою до виконання суб`єктами природних монополій, в тому числі і для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз». Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір № 2498), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір № 2500), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 ( надалі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України. За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі, побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі, споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі, побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі, побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За змістом пунктів 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу, фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Разом з тим, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц), аналогічна правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18 та є усталеною у судовій практиці. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вимогами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Довідкою розрахунку заборгованості за послуги з розподілу природного газу підтверджується, що [PERSON] частково сплачувала послуги розподілу природного газу, а відомостями зняття показань лічильника за адресою місця мешкання [PERSON] підтверджується факт споживання природного газу. Отже, суд зазначає, що факт приєднання [PERSON] до умов Договору свідчить забезпечення її домоволодіння природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи, часткова оплата послуг з розподілу природного газу та документальне підтвердження споживання природного газу. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є обґрунтованими, оскільки відповідач в порушення своїх зобов`язань ухиляється від сплати послуг за розподіл природного газу. Також суд звертає увагу, що відповідач заперечуючи проти позову посилається на встановлену у абзаці п`ятому частини другої статті 1 Зкону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX від 29 липня 2022 року (далі - Закон №2479-IX) імперативну заборону подання позову щодо стягнення заборгованості та відповідно неможливість задоволення позовних вимог. Абзацом п`ятим частини другої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинений або скасований, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка урегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону. Абзацом другим частини третьої статті 2 вказаного Закону визначено, що постачальникам природного газу компенсується заборгованість побутових споживачів, яка урегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Відповідно до статті 2 зазначеного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, які включені до Реєстру. Статтею 1 цього Закону визначений чіткий перелік заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають ) урегулюванню відповідно до цього Закону, серед яких єдиною заборгованістю, що стосується побутових споживачів, є безнадійна та сумнівна дебіторська заборгованість, що обліковується у постачальників природного газу станом на розрахункову дату, у тому числі заборгованість у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та не-чинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 01 жовтня 2014 року до розрахункової дати, не сплачена станом на розрахункову дату. Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що чинне законодавство установлює особливі передумови застосування положень Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а його дія у даному випадку на виниклі між сторонами у цій справі правовідносини не поширюється, тому доводи відповідача є необґрунтованими. Розподіл судових витрат між сторонами. Нам підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved