Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

27.11.2023 по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. 01.12.2023 на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача адвоката Кузнецової А.А. про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Про вказані витрати було повідомлено суд представником позивача до судових дебатів. 04.12.2023 вказана заява надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили. Від представника позивача в системі «Електронний суд» надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивача, та наполягала на стягненні витрат в повному обсязі. Від представника відповідача адвоката Кучер Ю.Ю. в системі «Електронний суд» надійшли заперечення, в яких представник просить проводити судове засідання за її відсутності, та просила відмовити в задоволенні клопотання представника позивача посилаючись на те, що стороною позивача не подано попереднього розрахунку судових витрат у справі, та не додано доказів понесення стороною позивача певних витрат, а тому не доведено фактичний характер витрат, та представник позивача, будучи професійним адвокатом звертається із процесуальним документом, який має назву «Заява про залучення доказів понесених витрат», що стосується лише долучення доказів, тому зазначені обставини позбавили можливу сторону відповідача до ухвалення судового рішення подати відповідні заперечення щодо обгрунтованості таких вимог та наявності підстав для зменшення витрат, а також неможливості своєчасного вирішення судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. До закінчення судових дебатів представником позивача адвокатом Кузнецовою А.А. в судовому засіданні, яке відбулось 27.11.2023 було повідомлено суд, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу будуть надані в межах п`ятиденного строку після проголошення рішення суду. Так, як вбачається з матеріалів справи стороною позивача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу в поданій заяві про долучення доказів понесених витрат та ухвалення додаткового рішення по справі. В обґрунтування якої додано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 10.11.2022, копію ордеру, копію додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.11.2022 від 08.12.2022, копію акту виконаних робіт від 27.11.2023, та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, відповідно до яких зазначено, що позивачу надавалась правнича допомога АО «Мельник та Партнери», вартість яких складає 20000 грн., які підлягають сплаті на реквізити Об`єднання після набрання рішення Київського районного суду м. Харкова законної сили, в незалежності від результату розгляду цивільної справи №953/6992/22, та надано детальний опис наданих послуг в кількістю в 20 годин вартістю 1000 грн. за кожну годину. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, у відповідності до вимог\~ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. При цьому позивач та її представник не надали документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21) Верховний Суд зробив висновок, що апеляційний суд, залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви [PERSON] про розподіл судових витрат між сторонами, виходив із того, що відповідачем не надано доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу. При цьому мотивів ухвалення відповідного додаткового рішення судом першої інстанції, а саме щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 1 000,00 грн, не наведено. Проте, апеляційний суд не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною. Так, дійсно частиною другою статті 134\~ЦПК України передбачено право суду відмовити стороні у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в разі неподання цією стороною попереднього розрахунку суми судових витрат. Проте сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Реалізація судом цього права в кожному конкретному випадку залежить від встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зокрема внаслідок доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 08 березня 2023 року в справі № 755/7694/20. Стороною відповідача клопотання про зменшення судових витрат подано не було, та доказів порушення принципу змагальності також не надано, оскільки представнику відповідача стало відомо про подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу в судовому засіданні 27.11.2023, та зі змістом поданої заяви представник відповідача ознайомилась в приміщенні суду 12.12.2023. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа перебувала в провадженні суду з 2022 року, судові засідання були проведені за участю адвоката, який входить до АО «Мельник та партнери», яка готувала до суду клопотання, відповідь на відзив, та враховуючи часткове задоволення позову, тому вказана заява підлягає частковому задоволенню, та суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. є значно завищеним, та вважає, що співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги, враховуючи складність даної справи, є 5000 грн., що підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача, а в іншій частині суд вважає за доцільне відмовити у зв`язку з неспівмірністю.

Outcome: partial