Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 12 вересня 2023 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за Заявою-договором про надання споживчого кредиту, що складає 116223 грн. 96 коп. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 7 квітня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір № 1556260-024 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит на власні потреби у рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» у розмірі 57380 грн. 30 коп., шляхом перерахування на її поточний рахунок в АТ «Таскомбанк», строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. У свою чергу відповідач не сплачує своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 16 липня 2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 116223 грн. 96 коп., яка складається: з заборгованості по тілу кредиту - 57171 грн. 15 коп., заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) - 8 грн. 58 коп., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту (в т.ч. прострочена) - 59044 грн. 23 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 231248 від 18 вересня 2023 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.121). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 122). Представник позивача АТ «Таскомбанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позові просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки (а.с. 129), в судове засідання не з`явилася, про поважні причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалою суду від 30 листопада 2023 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів (а.с. 130). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 7 квітня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір № 1556260-024 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1 розділу 1 відповідачка отримала кредит на власні потреби у рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» у розмірі 57380 грн. 30 коп., шляхом перерахування на її поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно (а.с.6). Відповідно до п. 1. розділу 2 кредитного договору, відповідачка акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розмішена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua. на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналася до умов договору (а.с.6). Відповідно до п. 2, 3 розділу 2 кредитного договору, відповідачка зобов`язалася повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користуванню ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Відповідач підтвердив, що дана Заява-договір є невід`ємною частиною договору (а.с.6-9). Відповідно до п. 3. розділу 4 кредитного договору, при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, Клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування Кредитом у відповідному розрахунковому періоді, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі. Відповідно до п. 4. р. 4 кредитного договору підписанням та поданням Заяви-договору, позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 6. р. 4 кредитного договору, Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до повного виконання клієнтом і банком своїх зобов`язань за нею. Банк свої зобов`язання за договором виконав - 07.04.2021 року перерахував на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] в АТ «Таскомбанк» 57380,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією банку №703848053 (а.с.14). Однак відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання, наслідком чого стала заборгованість, що підтверджується виписками за рахунками та розрахунком заборгованості (а.с.15, 16-100). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1556260-024 від 7 квітня 2021 року, укладеним між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] , встановлено, що станом на 16 липня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 116223 грн. 96 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 57171 грн. 15 коп., заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) - 8 грн. 58 коп., заборгованості по комісії (в т.ч. прострочена) - 59044 грн. 23 коп. З метою попередження відповідачки про існуючу заборгованість позивач направив їй вимогу № 11919/70.2.1 від 19 травня 2023 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів та комісії за користування ними. (а.с.101). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). У справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, виписки за рахунком, в яких відображено всі операції щодо отримання позичальницею [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальницею та наявність заборгованості. Всупереч вищенаведеному відповідачкою не подано жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобов`язань за договором та таких у судовому засіданні судом не здобуто. Таким чином,\~судом встановлено,\~що відповідачка\~не виконала\~взятих на\~себе за\~кредитним договором\~зобов`язань,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість\~перед банком\~у сумі\~57179,73грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 57171 грн. 15 коп., заборгованості по процентам (в т.ч. прострочена) - 8 грн. 58 коп. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними і такими, що підлягають до задоволення, з урахування встановлених судом обставин. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії (в т.ч. простроченої) у розмірі 59044 грн. 23 коп., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~ передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,\~\~іншими\~\~актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~ статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по комісії (в т.ч. простроченої) у розмірі 59044 грн. 23 коп., суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада\~2023 року у справі № 204/224/21 про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». В даній справі необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена п. 1.4 розділу 1 кредитного договору. В колонці 7 «Графіку платежів» зазначено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, який складає 2811,63 грн. щомісячно з 11.05.2021 року по 07.04.2025 року (а.с.7-9). При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.4 розділу 1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі\~\~59044 грн. 23 коп.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. АТ «Таскомбанк» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2684 грн. 00 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 22 серпня 2023 року. Враховуючи, що судом позовні вимоги позивача задоволені частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1320,53 грн. (2684,00 грн. х 49,2% = 1320,53 грн.).

Outcome: partial