Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що внаслідок нападу собаки власником якої є відповідач, їй було завдано тілесні ушкодження. Також, позивачка зазначила, що у зв`язку із даною подією їй довелося витрачати грошові кошти на лікування. Постановою уповноваженого органу відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. У підсумку, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в сумі 5\~299 гривень 00 копійок та моральну шкоду в сумі 30 000 гривень 00 копійок (а.с. 1 11). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки про виклик і допит свідків (а.с. 44). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки про виклик і допит позивачки як свідка (а.с. 45). Відповідачем надано відзив на позов у якому він заперечив позовні вимоги та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з тих підстав, що події та обставини справи відображені позивачкою у спотвореному вигляді, надані позивачкою докази не доводять зазначених позивачкою обставин; також, відповідач зазначив, що після нападу собаки він допомагав і надавав позивачці грошові кошти; відповідач зазначив, що позивачкою надано докази на придбання ліків які не пов`язані з укусами собаки та визнав позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 395 гривень 00 копійок; вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди відповідач також визнав частково в сумі 2\~000 гривень 00 копійок, посилаючись на те, що він сприяв позивачці у лікуванні (а.с. 52 58). Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду\~Київської області\~Поповича О.В. від 24 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/1434/23 встановлено, що 23 січня 2023 року о 17 годині 00 хвилин в СТ «Колос» у місті Василькові [PERSON] порушив правила утримання собаки породи «Алабай», яка вибігла на вулицю без намордника і вкусила [PERSON] , заподіявши шкоду людини, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП (а.с. 22). Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Також, паспортом тварини підтверджується, що [PERSON] є власником собаки із кличкою «Барон» породи ВСА (а.с. 23). Відповідно до Переліку небезпечних порід собак затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1164, належну відповідачу собаку породи вівчарка середньоазіатська (алабай, вовкодав середньоазіатський), віднесено до небезпечних порід собак. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Норма частини першої статті 1187 ЦК України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Як наслідок, у зв`язку із встановленими судом у справі про адміністративне правопорушення № 362/1434/23 обставинами завдання шкоди здоров`ю позивачки собакою відповідача, на підставі наведених норм статті 1187 ЦК України у відповідача виник обов`язок відшкодувати потерпілій шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки (собакою), оскільки відповідач є особою, яка на відповідній правовій підставі (інше речове право) володіє собакою небезпечної породи, утримання якої створює підвищену небезпеку. Зокрема, із доданої до позову копії амбулаторної картки від 23.01.2023 року Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради вбачається, що позивачка зверталась і отримала медичну допомогу у зв`язку із укусом собаки (а.с. 25). На підтвердження своїх вимог відносно відшкодування матеріальної шкоди, позивачкою надано суду товарі чеки на оплату послуг таксі та фіскальних чеків з придбання медикаментів і лікарських засобів (а.с. 33, 34 36). Стосовно відшкодування позивачці оплати послуг таксі, суд погоджується із викладеними у відзиві на позов запереченнями відповідача щодо відсутності правових підстав користування таксі позивачкою 01 і 14 лютого 2023 року. Із доданих до позову медичних документів, вбачається, що у вказані дати 01 і 14 лютого 2023 року позивачка не відвідувала місцевий лікувальний заклад міста Василькова. Тобто, відшкодуванню вартості оплати послуг таксі підлягають лише витрати за 03 і 07 лютого 2023 року в загальній сумі 600 гривень 00 копійок, оскільки саме за вказані дати містяться записи лікарів в амбулаторній картці від 23.01.2023 року Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради (а.с. 25). Перевіряючи доводи сторін відносно витрат позивачки на лікування й придбання медичних препаратів, суд вважає обґрунтованими витрати позивачки на медичні засоби які мають властивості дії на м`язи, шкіру, рани шкіри, сприяють полегшенню дискомфорту, пов`язаного із гострим болем при захворюваннях опорно-рухового апарату, застосовуються для перев`язки ран та ін`єкцій, а також для вживання при стресах, порушеннях сну й тривозі. Як наслідок, суд вважає обґрунтованими витрати позивачки на бинт в сумі 64 гривень 00 копійок, «Дорсум» в сумі 270 гривень 90 копійок, «Сертофен» в сумі 162 гривні 00 копійок, шприци в сумі 57 гривень 90 копійок, «Парафінові аплікації» в сумі 468 гривень 00 копійок, «Адаптол» в сумі 355 гривень 00 копійок, «Контрактубекс» в сумі 509 гривень 90 копійок, «Левомеколь» в сумі 47 гривень 01 копійка, «Контрарубець» в сумі 161 гривня 99 копійок, «Віт-мелатонін» в сумі 145 гривень 80 копійок і «Зонік» в сумі 96 гривень 00 копійок, що підтверджені відповідними фіскальними чеками аптек за період часу після укусу позивачки собакою (а.с. 34 36). Разом з цим, суд погоджується із викладеними у відзиві на позов запереченнями відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення з нього на користь позивачки витрат на придбання препаратів і лікувальних засобів для кишково-шлункового тракту. Також, суд вважає такими, що не пов`язані з укусом собаки витрати позивачки на придбання 05.04.2023 року горіхового батончика та оплату аналізів 14.03.2023 року. При цьому, суд не приймає до ваги й не використовує при вирішенні справи надані позивачкою копії консультативного заключення від 20.12.2022 року й консультативного висновку спеціаліста від 18.10.2022 року, оскільки за подіями у часі вони складені до тримання позивачкою ушкоджень її здоров`я внаслідок нападу собаки відповідача (а.с. 26, 26 на звороті). Отже, аналізуючи викладені обставини щодо придбання позивачкою медичних препаратів з метою покращення свого здоров`я після нападу собаки, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки в частині стягнення матеріальної шкоди в загальному розмірі 2\~938 гривень 50 копійок. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із частиною першою статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки судом встановлено факт порушення прав позивачки внаслідок завдання їй шкоди джерелом підвищеної небезпеки (собакою), суд приходить до висновку, що позивачці також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях яких зазнала позивачка у зв`язку із нападом собаки небезпечної породи та ушкодженням її здоров`я. При цьому, суд враховує, що внаслідок небезпечних дій собаки яку утримує відповідач, позивачка була змушена вирішувати питання щодо усунення негативних наслідків ушкодження її здоров`я, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивачки та потребувало додаткових зусиль з її боку. Зокрема, суд приймає до уваги викладені у Консультативному висновку практичного психолога від 04 травня 2023 року обставини щодо психічно-емоційного стану позивачки, яка протягом щонайменше трьох місяців після нападу собаки перебувала у пригніченому і депресивному стані (а.с. 27, 28, 29). Одночасно, суд наголошує на тому, що саме внаслідок безвідповідального ставлення відповідача до утримання належної йому собаки небезпечної породи, через що пес мав можливість вільно пересуватися вулицею міста, й відбулася вказана подія із отримання позивачкою ушкоджень здоров`я. Отже, між бездіяльністю відповідача та моментом, коли став можливим і реальним напад собаки на людину, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Тобто, відповідач як особа яка утримує собаку небезпечної породи, не убезпечив інших громадян від негативного впливу своєї собаки. Суд твердо переконаний у тому, що вкрай негативним явищем для суспільства є вільне пересування у громадських місцях собак небезпечних порід без супроводу особи яка володіє твариною та без застосування короткого повідка і намордника. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка утримує собаку небезпечної породи як джерело підвищеної небезпеки, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000 гривень 00 копійок. Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у встановленому судом обсязі завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 38). Враховуючи викладене,

Outcome: partial