Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

16 листопада 2022 року Аціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося в Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про захист порушеного права кредитора шляхом дострокового стягнення заборгованості, яка виникла за договором про надання банківських послуг. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12.03.2018 між позивачем та відповідачем було укладено\~Договір про\~надання банківських\~послуг та\~послуг у\~сфері страхування\~№014/1043/82/0157547,\~згідно з\~умовами якого\~Банк зобов`язався\~надати відповідачу\~кредит в\~сумі 58\~052,34\~грн.\~строком до\~12.03.2024.\~Відповідач у свою чергу\~зобов`язалася належним\~чином використати\~та повернути\~ позивачу суму\~отриманого кредиту,\~а також\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитними коштами,\~комісії згідно\~з умовами\~договору та\~тарифів кредитора,\~та виконати\~всі інші\~зобов`язання в\~порядку та\~строки,\~визначені вказаним договором. Проте, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання щодо погашення кредиту та сплату процентів, у зв`язку з чим заборгованість останньої перед позивачем становить 127 556, 29 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 105 699, 69 грн (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1 515, 76 грн); заборгованості за відсотками у розмірі 21 856, 60 грн (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 20 007, 87 грн). Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року у справі №569/17132/22 позов Акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» до\~ [PERSON] про\~захист порушеного\~права кредитора шляхом дострокового\~стягнення заборгованості,\~яка виникла\~за договором\~про надання\~банківських послуг задоволено. Ухвалою суду від 14.08.2023 скасовано заочне рішення у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника позивача Відповідач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Розглядаючи клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке. Відповідно до положень частин 1-2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховним Судом 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Окрім того, суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Приймаючи до уваги обмеження строків розгляду справи, які встановлені процесуальним законом, ненадання доказів поважності неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній документами, оскільки зібрані матеріали справи містять всі необхідні докази для вирішення спору. Крім того, явка учасників справи у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 12\~березня 2018\~року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1043/82/0157547 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 58 052,34 грн. строком до 12.03.2024. Позичальник, у свою чергу, зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Перед укладенням та підписанням кредитного договору, відповідач звернулася до банку із заявою-анкетою на отримання кредиту, де зазначила, що має намір отримати споживчий кредит та обрала валюту - національна валюта України, суму, бажаний строк кредитування та зазначила мету, тобто цільове використання кредиту. Відповідач підтвердила, що перед укладенням кредитного договору вона повідомлена в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що стверджується ознайомленням відповідача з паспортом споживчого кредиту, згідно якої вона не має зауважень та претензій щодо наданої інформації. Згідно з умовами п. 3.2. кредитного договору, відповідач зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену підпунктом 1.1.4. пункту 1.1. Договору. Сторони дійшли згоди, що у разі настання обставин дефолту, кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів), зокрема вимагати дострокового виконання позичальницею зобов`язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов договору (ст. 7 Договору). 09 вересня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 014/1043/82/0157547/81-1/31929 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну з 09.09.2019 умов погашення кредиту (зокрема продовжили строк користування кредитом до 12.02.2026 та тимчасово, з 12.09.19 по 11.03.20 зменшено платіж по кредиту), крім того на підставі цієї угоди встановлено (п. 2.2.) - на підставі цієї угоди фактична заборгованість відповідача по сплаті суми кредиту при перевищенні суми щомісячної заборгованості за відсотками над сумою щомісячної пільгової заборгованості збільшується на суму такого перевищення відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів відпровідачу. 23 червня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 014/380805/82/866721 до кредитного договору, за умовами якої, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну з 23.06.2020 умов погашення кредиту. 13 серпня 2021 року позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №014/1043/82/0157547/81-1/34971 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, сторони досягли згоди про зміну з 13.08.2020 умов погашення кредиту. Як стверджується свідоцтвом по шлюб серії [NUMBER] від 27.05.2023, після укладення шлюбу відповідачем було змінено прізвище із [PERSON] на [PERSON] . Крім того, згідно договору відступлення прав вимоги №114/2-62 від 19.06.2023, первісний кредитор Аціонерне товариство «Райффайзен Банк» передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/1043/82/0157547 від 12.03.2018. Ухвалою суду від 30.10.2023 залучено до участі у справі №569/17132/22 в якості правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору відповідач одержала кредит шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на її поточний рахунок для подальшого використання його за цільовим призначенням, що стверджується банківською випискою по рахунку за період з 12.03.2018 по 12.03.2019. Отже, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Суд зазначає, що сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом, застосування неустойки у разі порушення грошового зобов`язання. Також слід вказати, що з укладенням кредитного договору у відповідача виник обов`язок повернути позивачу кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Враховуючи те, що відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, доказів зворотнього останньою не подано, у зв`язку з чим станом на 28.07.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить: 127 556 грн. 29 коп., яка складається зі заборгованості за кредитом у розмірі - 105 699 грн. 69 коп. (в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 515,76 грн.); заборгованості за відсотками у розмірі - 21 856 грн. 60 коп. (в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками - 20 007,87 грн.). Стосовно доводів позивача про неврахування норм законодавства щодо кредитних відносин в умовах воєнного стану суд зазначає, що Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексуУкраїни доповнено, зокрема пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Слід вказати, що предметом спору в цій справі є, в тому числі, стягнення відсотків за користування кредитними коштами на підставі статті 1048, 1049 ЦК України, які не підлягають списанню відповідно до наведених положень пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України. Оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати боргу за договором, а також факт наявності заборгованості за кредитним договором у сумі 127 556, 29 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 105 699, 69 грн (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1 515, 76 грн) та заборгованості за відсотками у розмірі 21 856, 60 грн (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 20 007, 87 грн), суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн.

Outcome: approved