Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначилв, що 21.04.1991 між ним та відповідачкою укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом ЗАГС-у м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 358 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у них немає. Також позивач вказав, що шлюбні відносини між ним та дружиною погіршились, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначив, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження і примирення суперечить їх інтересам, а примирення не можливе. У судове засідання позивач не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 квітня 1990 року Дніпровським віддлом ЗАГС-у, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 358 від 21.04.1991. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові- [PERSON] , дружині - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажання іншого з подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з яким позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2023 року сторонам надано строк для примирення, тривалістю два тижні, однак сторони під час вказаного строку не примирились. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України, шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, утримання та порядку її виховання, поділу спільного майна сторонами не заявлено. Як вбачається з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, витрати позивача по сплаті судового збору, в розмірі 1073, 60 грн, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача, стягнувши їх на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved