Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 76 615,88 грн, а також судового збору у розмірі 2 147,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (відповідач) було укладено Кредитний договір від 26 липня 2021 року. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (позивач) було укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором від 26 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 76 615,88 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 40 280,00 грн - заборгованість по процентам; 16 335,88 грн - інфляційні втрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4521722 від 26 липня 2021 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн на строк 30 днів з автопролонгацією на 90 днів зі сплатою 1,9% щоденно. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (позивач) було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 4521722 від 26 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 4521722 від 26 липня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором станом на 22.09.2023 у нього існує заборгованість в сумі 76 615,88 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 40 280,00 грн - заборгованість по процентам; 16 335,88 грн - інфляційні втрати. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 625, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: approved