Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

06.10.2023 року заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що нею ( [PERSON] ) та її батьками [PERSON] та [PERSON] 25.09.1996 року, на підставі відповідного розпорядження Служби приватизації житлового фонду Обласного протитуберкульозного диспансеру № 5/05, було приватизовано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Під час реалізації свого права власності на належне їй майно, їй стало відомо, що у правовстановлюючому документі на квартиру наявна розбіжність у написанні її імені, а саме: у свідоцтві про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , її ім`я зазначено « [PERSON] », а у паспорті гр. України « [PERSON] ». Вважає, що така помилка виникла внаслідок різного написання її імені на українській та рос. мовах. Дана обставини позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю. Просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яке видано на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2023 року до участі у справі у якості заінтересованих осіб було залучено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24) . До початку судового засідання заявницею було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 30). Від заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] до канцелярії суду надійшли заяви, в яких вони просить розгляд справи проводити без їх участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с. 28, 29). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками вказані: батько [PERSON] ; мати [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). На підставі розпорядження Служби приватизації житлового фонду Обласного протитуберкульозного диспансеру № 5/05 від 25.09.1996 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було приватизовано квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження даної обставини видано відповідне свідоцтво про право власності на житло (а.с. 13-15). У своїй заяві [PERSON] зазначає, що вищевказаний правовстановлюючий документ видавався на її ім`я, проте при отриманні паспорту гр. України її ім`я зазначено « [PERSON] », а не « [PERSON] », як у свідоцтво про право власності на житло. Дана обставина позбавляє її можливості реалізувати своє право власності на належне їй майно. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як встановлено судом, правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданий на ім`я « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із відомостей УДМС України в Миколаївській обл. № Б-125/6/4801-23 від 15.09.2023 року, на підставі відповідної заяви [PERSON] , останній Миколаївським РВ УМВС України в Миколаївській області 21.03.2002 року було видано паспорт гр. України серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] , [INFO] » (а.с. 9-10). 29.04.2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Аналізуючи вищевказані докази у своєму взаємозв`язку, суд вважає доведеним належність заявниці [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яке видано на ім`я « [PERSON] ». На переконання суду, розбіжність у написанні імені заявниці у правовстановлюючому документі на належне їй майно та у її паспорті гр. України виникла внаслідок його перекладу на українську мову. При цьому, виправити розбіжності у вищевказаному документі в позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявниці [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація свого права власності на належне їй майно. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved