Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

31.10.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1505129230 від 18.12.2020 у розмірі 158 282 грн. 25 коп., з яких: 85 758 грн. 48 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 13 грн. 84 коп. - заборгованість по річним процентам, 72 509 грн. 93 коп. - заборгованість по щомісячним процентам, а також судовий збір. Позов мотивовано тим, що 18.12.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір №1505129230, згідно якого позичальнику надані грошові кошти в розмірі 118 409 грн. строком на 36 місяців з річними процентами 0,01% від суми боргу та щомісячними процентами 3,00% від суми кредиту. 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №171221, відповідно до якого до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Зазначає, що кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів, натомість відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 29.08.2023 виникла заборгованість по тілу кредиту, річним та щомісячним процентам у розмірі 158 282 грн. 25 коп., в тому числі: 85 758 грн. 48 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 13 грн. 84 коп. - заборгованість по річним процентам, 72 509 грн. 93 коп. - заборгованість по щомісячним процентам. Банк звертався до відповідача з повідомленням-вимогою про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості, однак порушення не усунуті, заборгованість не погашена. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.11.2023 справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. У поданій позовній заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] до суду подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що згідно кредитного договору сума кредиту складає 118 409 грн., їй було видано суму в розмірі 80 000 грн. Вказаний кредит було оформлено на її ім`я для використання в інтересах сім`ї, а саме для ведення підприємницької діяльності її колишнім чоловіком [PERSON] , яки оформив в кінці 2020 року в оренду приміщення в [ADDRESS] для торгівлі продовольчими товарами. До припинення фактичних шлюбних відносин з [PERSON] в січня 2022 року кредит погашався відповідно графіку (близько 70 000 грн.). Після фактичного припинення шлюбних відносин вона не могла самостійно погашати кредит, а колишній чоловік відмовився від погашення боргу, при цьому всіма коштами фактично розпорядився він. Зазначила, що згідно паспорту кредиту ТОВ «ФК «ЦФР» №5129230 орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 246 309 грн. 93 коп., при цьому вона отримала суму в розмірі 80 000 грн. Згідно графіку внесення платежів загальний щомісячний платіж складає 6 987 грн. 04 коп., щомісячні проценти 3 552 грн. 27 коп. Вважає, що відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247ЦПКУкраїни у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. 18.12.2020 [PERSON] підписала анкету-заяву на отримання кредиту та інших фінансових послуг в ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с.10). У цей же день, 18.12.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №1505129230, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 118 409 грн. строком на 36 місяців (а.с.7). Умови сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту передбачені в підписаному відповідачем паспорті кредиту №5129230, який є невід'ємною частиною договору та згідно з яким сума кредиту 118 409 грн., строк 36 місяців, процентна ставка при наданні кредиту 3, 00% від суми кредиту, що становить 2 400 грн., щомісячна процентна ставка 3,00% від суми кредиту, річна загальна 0,01% від суми боргу за договором, реальна річна процента ставка 69,71%, а також визначений графік платежів, останній платіж 17.12.2023 (а.с.8-9). До вказаного кредитного договору додані Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» в редакції від 04.05.2020 (а.с.12-14). ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувало грошові кошти на вказаний відповідачем рахунок у загальному розмірі 80 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2020 (а.с.28). Також за вказаним кредитним договором були оплачені страховки [PERSON] на загальну суму 36 009 грн. (а.с.29, 32, 35, 38). 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №171221, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до позичальників за кредитними договорами, що зазначені в реєстрі прав вимог, у тому числі за кредитним договором №1505129230 від 18.12.2020, де боржником є [PERSON] (а.с.15-21). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.44) та виписки по рахунку (а.с.45-110) станом на 29.08.2023 виникла заборгованість в сумі 158 282 грн. 25 коп., з яких: 85 758 грн. 48 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 13 грн. 84 коп. - заборгованість по річним процентам, 72 509 грн. 93 коп. - заборгованість по щомісячним процентам. 28.04.2023 позивач набувши право вимоги до боржника за кредитним договором як правонаступник кредитодавця, звернувся до відповідача з письмовою вимогою-повідомленням достроково повністю повернути кредит та нараховані проценти протягом 30 днів з дня отримання цього повідомлення. Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення. (а.с.117-121). У відповідності до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. (постанова ВС від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010). Доказів того, що укладений сторонами кредитний договір визнавався в судовому порядку недійсним матеріали справи не містять, а тому суд презюмує його правомірність. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентах за користування кредитом, розмір яких встановлений умовами договору у процентному відношенні, розрахований у договорі, підписаному відповідачем, та включений у загальну вартість споживчого кредиту, що по суті є платою за кредит і не є видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання. Відтак, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. У відповідності до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачкем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника непогашеного тіла кредиту та процентів за користування кредитом, тобто про задоволення позову повністю. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved