Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

18.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини (позовна заява - а.с. 1-2). 23.10.2023 року відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнає частково та просить суд стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1416,50 гривень щомісячно, посилаючись на те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не працює, здійснює догляд за матір`ю, має проблеми зі станом свого здоров`я у зв`язку з віком, а також йому необхідно нести щомісячні обов`язкові витрати, такі як оплата житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування,одягу, засобів гігієни тощо (а.с. 33-34). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені впозовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги визнали частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 02.04.2014 року (а.с. 5) та копією витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Кашперівського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 352 від 29.06.2023 року (а.с. 6), з огляду на що позивачка бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання сина в передбаченому законом порядку на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що[PERSON] є батьком малолітньої дитини, а тому зобов`язаний приймати участь у її вихованні та утриманні, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. При цьому способом виконання батьком обов`язку утримувати дитину суд визначає сплату аліментів у частці від доходу, оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, яка у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України виявлила бажання про стягнення аліментів з батька дитини у частці від його доходу. Разом з цим, заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим, оскільки менший їх розмір, враховуючи на даний час вартість життя в Україні, що включає в себе, зокрема, оплату послуг проживання (житлово-комунальних послуг), вартість продуктів харчування, лікування, навчання, вартість одягу, засобів гігієни та ін., не забезпечить достатній рівень життя та гармонійного розвитку дитини. Доводи відповідача про те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, суд відхиляє, оскільки останній є працездатним, має достаній рівень здоров`я для влаштування на роботу та отримання заробітної плати та/або іншого доходу, інших дітей на утриманні не має, а той факт, що він здійснює догляд за матір`ю (надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) не доводить того факту, що остання потребує постійного стороннього догляду в зв`язку з чим відповідач не взмозі влаштуватись на роботу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачка на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. На час ухвалення судового рішення суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, тож суд з урахування задоволення позову, стягує з нього передбачений законом розмір судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, який згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1073,60 гривень.

Outcome: approved