Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

У жовтні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 02.12.2013. Відповідачка при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачці було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 договору, на підставі якого відповідачка при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. У порушення умов кредитування відповідачка не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 28.09.2023 виникла заборгованість в сумі 35110,65 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 28383,89 грн, та заборгованості за відсотками 6726,76 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст. 509, 525-527, 530, 610, 615, 629,1050, 1054 ЦК України, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 27.10.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 24.11.2023, яке за клопотанням відповідачки було відкладене на 07.12.2023. У судове засідання 07 грудня 2023 року представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 91). Відповідачка не з`явилася у судове засідання 07 грудня 2023 року, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі (а.с. 105). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 02.12.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписанням відповідної заяви відповідачкою було укладено кредитний договір (а.с. 44). У заяві зазначено, що відповідачка ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй на ознайомлення. Відповідачка при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. До заяви банком додано копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг («Условия и правила предоставления банковских услуг») (а.с. 45, 46-81). Дані документи не містять підпису відповідачки. Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 02.12.2013 встановлено кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн; 05.04.2014 кредитний ліміт збільшено до 6000,00 грн; 08.04.2014 кредитний ліміт збільшено до 10000,00 грн; 14.07.2017 кредитний ліміт збільшено до 15000,00 грн; 05.11.2017 кредитний ліміт збільшено до 20000,00 грн; 17.11.2017 кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн; 29.06.2019 кредитний ліміт збільшено до 30000,00 грн; 18.03.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 31.03.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 14.04.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 27.04.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 08.05.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 25.05.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 10.06.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 30.06.2020 кредитний ліміт - 30000,00 грн; 02.02.2023 кредитний ліміт зменшено до 29370,00 грн; 13.02.2023 кредитний ліміт зменшено до 29367,52 грн; 24.02.2023 кредитний ліміт - 29367,52 грн; 07.03.2023 кредитний ліміт - 29367,52 грн; 20.03.2023 кредитний ліміт - 29367,52 грн; 31.03.2023 кредитний ліміт - 29367,52 грн. Станом на 07.04.2023 розмір кредитного ліміту 0,00 грн (а.с. 42). Відповідачці [PERSON] на підставі кредитного договору було видано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 07.07.2008, терміном дії до 12/11; № [NUMBER] , дата відкриття 11.11.2011, терміном дії до 07/15; № [NUMBER] , дата відкриття 02.12.2013, терміном дії до 08/17; № [NUMBER] , дата відкриття 18.08.2017, терміном дії до 07/21 (а.с. 43). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] , остання користувалася наданими картками, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки та перекази тощо (а.с. 22-41). Згідно з наданими банком розрахунками, у відповідачки\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на\~28.09.2023\~виникла заборгованість\~ в\~сумі 35110,65\~грн,\~яка складається\~з наступного:\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ 28383,89\~грн,\~та заборгованості\~за відсотками\~ 6726,76\~грн (а.с. 7-21). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 02 грудня 2013 року процентна ставка не зазначена. А Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, та які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 грудня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів, оскільки така заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі позивач мав би право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, однак такої позовної вимоги не було заявлено. Однак, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти позивача, які в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, стягує з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту. У той же час, суд не погоджується з зазначеною в позовній заяві сумою заборгованості за тілом кредиту в сумі 28383,89 грн з огляду на наступне. Відповідно до колонки «Сума у валюті операції» виписки за договором № б/н від 01.12.2013, відповідачкою за період з 07.07.2008 по 01.08.2023 на погашення заборгованості внесено 256639,42 грн, а фактично за вказаний період [PERSON] було використано шляхом зняття готівки в банкоматах, оплатою послуг тощо 217671,16 грн. Дана сума розрахована шляхом арифметичних підрахунків по колонці виписки «Сума у валюті операції», по якій позивачем обраховувався залишок після операції, тобто заборгованість, по карткам № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] , які позивачем не розділяються щодо розрахунків заборгованості. Судом не враховуються включені позивачем в рахунок заборгованості суми відсотків за використання кредитного ліміту (згідно виписки 70750,56 грн) та щомісячні страхові платежі в сумі 2384,05 грн, оскільки анкетою заявою, підписаною відповідачкою, дані платежі не передбачені. А Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, як було встановлено, відповідачка не підписувала. Враховуючи викладені вище висновки суду про безпідставність нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також включення позивачем до тіла кредиту сум, які не передбачені кредитним договором та не є тілом кредиту по своїй суті, розмір заборгованості має обраховуватися, із врахування фактично отриманих відповідачем коштів в сумі 217671,16 грн. Однак, судом було встановлено факт погашення відповідачем заборгованості на загальну суму 256639,42 грн, що значно перевищує суму, яку відповідачка фактично отримала від позивача. Таким чином, суд доходить висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 28383,89 грн слід відмовити. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК). Таким чином суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позивачем не було доведено наявність у відповідача заборгованості, а тому у позові слід відмовити в повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі, судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача. На підставі ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: dismissed