Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, в якому просила суд збільшити та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, визначивши їх в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/2076/20 від 15.10.2020 з відповідача на корись позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що син [PERSON] тяжко захворів та отримав інвалідність, а вона змушена була їхати закордон на лікування дитини, щоб його врятувати, а там витрати на проживання значно вищі ніж в Україні. Зазначає, що на даний момент всі матеріальні витрати виконує теперішній її чоловік, а позивачка займається лікуванням сина та доглядом іншої малолітньої дитини. Відповідач жодним чином не допомагає позивачки. Зазначає, що відповідач на цей час отримує офіційну заробітну плату, на потреби дітей не реагує, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров`я, не позбавлений можливості працювати додатково, а тому спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, та просив суд її задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сімейні відносини між сторонами розірвані з ініціативи позивачки. Після розлучення позивачка перешкоджала спілкуванню батька відповідача по справі з дітьми, бо діти хотіли проживати з батьком, так як мати проживала з іншим чоловіком. Зазначила, що на цей час відповідач є військовослужбовцем ЗСУ і в нього на утриманні перебувають батьки пенсіонери, матір хворіє та є інвалідом 3 групи (онкозахворювання). Розмір пенсій обох не вистачає на утримання житла, медикаменти та комунальні послуги. Вказала, що відповідач, під час служби в ЗСУ у жовтня 2022 переніс гострий інфаркт міокарда, йому проведено оперативне втручання, за результатами якого згідно довідки ВЛК його визнано обмежено придатним до військової служби. Після повернення з бойових позицій відповідач має бути знову госпіталізований для відповідного лікування. Окрім того вказала, що позивачкою не надано суду достатніх доказів настання таких обставин, що вказують на те, що після 15.10.2020 (попереднє рішення) настали такі зміни, які дають можливість суду змінити встановлений раніше розмір аліментів відповідно до підстав, визначених законом. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами серії [NUMBER] (а.с.39), серії [NUMBER] (а.с.40). Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/2076/20 від 15.10.2020, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 1200 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - з 28.08.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується листом №3728 від 12.05.2022 (а.с.5). Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182 та ст.184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс14. Позовні вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення ґрунтуються на тому, що син сторін [PERSON] тяжко захворів, йому лікарі тривалий час не могли поставити діагноз, він отримав інвалідність, та позивачка змушена була виїхати закордон з дитиною для лікування, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого, результатами медичних обстежень зробленими за межами території України, засіданням ЛКК №27 від 21.03.2022, індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №26 від 21.03.2022 (а.с.7-38). Вказала, що відповідач жодним чином не допомагав у лікуванні та вихованні дітей, а умови проживання, вартість житла, і всього іншого за кордоном значно вища, аніж в Україні. Також зазначила, що на цей час відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Встановлено, що позивачка після розлучення з відповідачем, 14.05.2022 одружилася, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Судом встановлено, що неповнолітньому [PERSON] , сину сторін по справі, призначено державну соціальну допомогу з 21.03.2022 до 21.03.2024, що підтверджується засіданням ЛКК №27 від 21.03.2022 (а.с.34). Так, діюче законодавство надає позивачці право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей, а при необхідності змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Так, згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 грн. Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ і в нього на утриманні перебувають батьки пенсіонери, мати є інвалідом 3-ої групи, розмір пенсії обох є невисокий, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.65), довідкою до акта огляду МСЕК серії РВН №0220007 (а.с.66), пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.67), довідками про доходи (а.с.68-39), довідкою про склад сім`ї (а.с.70), квитанціями про вартість та оплату комунальних послуг (а.с.74-82). Встановлено, що під час служби в ЗСУ у жовтні 2022 року відповідач переніс гострий інфаркт міокарда, йому було проведено оперативне втручання, що підтверджується випискою з медичної карти хворого, протоколом коронографії, епікризом (а.с.71-73). Так, вирішуючи питання, щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд враховує позицію позивачки, відповідача та те, що відповідач є військовослужбовцем, на утриманні має батьків пенсіонерів, переніс гострий інфаркт міокарда, частково визнав позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Окрім того, цей розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Відповідно до приписів п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved