Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У червні 2023 року адвокат Бурлаченко С.Ю., що діє в інтересах позивача звернувся до суду із вказаним позовом, уточнивши свої позовні вимоги в редакції від 09 листопада 2023 року, в якому просив визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради № 290 від 17 травня 2023 року "Про відмову в переданні житла в приватну власність громадян" та визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 52,3 кв.м. та житловою площею 33,1 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у квітні 2023 року адвокат Бурлаченко С. Ю., діючи від імені та в інтересах позивача звернувся до відповідача з відповідним пакетом документів задля вирішення питання про приватизацію житла, у якому зареєстрована позивач, а саме за адресою [ADDRESS] . Оскаржуваним рішенням відповідача було відмовлено у передачі у власність вищевказаної квартири із посиланням на необхідність надання нею документів, що підтверджують факт невикористання нею свого права на приватизацію у період з 10 лютого 1994 року по 08 лютого 2001 року. Вказана відмова, на думку представника позивача, є необґрунтованою та незаконною. Позивач [PERSON] , до одруження [PERSON] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері, позивач була на певний час влаштована на навчання до Криворізького професійного гірничо-електромеханічного ліцею та за нею було закріплено житло, в якому вона мешкає і донині, а саме з 08 лютого 2001 року по теперішній час позивач зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] . 26 січня 2013 року [PERSON] було надано у користування вказане житлове приміщення, про що свідчить відповідний ордер. Позивач весь свій свідомий вік вона мешкала у вказаному будинку з матір?ю і не пам?ятає інших адрес, проте пізніше вона згадала, що вона жила у дитячому будинку. Позивач свого часу була удочерена нині померлою [PERSON] . До актового запису про народження позивача було внесено відповідні зміни, зокрема, змінені прізвище, по-батькові та дата народження з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У період з 14 травня 1997 року по 06 липня 1999 року позивач перебувала на вихованні у дитячому будинку, який на даний час реорганізовано в «Учбово-реабілітаційний центр». До даного дитячого будинку, виходячи із архівних записів у самому закладі позивач була доставлена з Центральної районної лікарні Криворізького району. Відповідач вимагає від позивача надання інформації, яку позивач не може надати суто фізично в силу закону та норми про таємницю удочеріння. Надати інформацію про місце проживання позивача з моменту народження з [INFO] до моменту її поміщення до дитячого будинку 14 травня 1997 року не є можливим, її місце реєстрації у період з 06 липня 1999 року до моменту офіційної реєстрації у спірній квартирі 08 лютого 2001 року позивачу також не відоме із-за віку та смерті матері. В ході судового розгляду встановлено, що позивач проживала у с. Кам?яне Поле Орджонікідзевської сільради, яка потім буда перейменована у Шевченківську сільраду, а потім реорганізована у Глеюватську територіальну громаду. Під час проживання у вказаному селі позивач не мала права власності на житло. Рівно як вона і не могла його мати у дитячому будинку. Також було встановлено, що у період з 1999 року по 2001 рік вона була передана на виховання померлій [PERSON] і проживала з нею без реєстрації. При цьому сам відповідач у 2012 - 2013 роках спершу закріпив за позивачем право користування житлом, а потім передав його їй у користування. Вказане певним чином свідчить про те, що на момент надання спірної квартири (видачі ордеру 26 січня 2013 року) у позивача було відсутнє будь-яке інше житло, що свідчить, що відмова відповідача у рішення від 17 травня 2023 року є завідомо незаконною та необґрунтованою. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача Виконкому Покровської районної у місті ради на адресу суду надійшов уточнений відзив на позовну заяву, в якому вказано, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивач не надав доказів права власності на житло за адресою: [ADDRESS] , так як, дана квартира перебуває у комунальній власності та на теперішній час не приватизована. До виконкому районної в місті ради надійшла заява від [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право власності на квартиру за вищевказаною адресою. До заяви надані наступні документи: копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довіреність, копія ордеру від 26 січня 2013 року № 26, оригінал технічного паспорту, копія свідоцтва про шлюб, копія рішення від 06 квітня 2012 року № 140, витяг з реєстру територіальної громади. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень У гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень, у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадянин. Пунктом 18 вказаного Положенням передбачено, що громадян повинен надати до органу приватизації такі документи: довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі та документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім?ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Позивач надала неповний пакет документів та не підтвердила період реєстрації та невикористання житлових чеків за період з 01 січня 1993 року по 08 лютого 2001 роки. Вимога про визнання незаконним рішенням виконкому Покровської районної у місті ради № 290 від 17 травня 2023 року є такою, що не відповідає нормам процесуальних кодексів. У зв?язку з вищенаведеним, просять суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року за клопотанням представника позивача витребувано з Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, буд. 35) повний витяг з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Бурлаченко С.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис 11 квітня 1994 року № 9 виконавчим комітетом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. В подальшому на підставі рішення суду про усиновлення від 06 листопада 2003 року змінено дату складання актового запису з 11 квітня 1994 року на 12 грудня 1994 року, дату народження з [INFO] на [INFO], прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", по-батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ", а також записано матір`ю [PERSON] , [INFO] . (а.с.63-65). Згідно листа начальника служби у справах неповнолітніх від 28 травня 1997 року, малолітню дитину [PERSON] , 1994 року народження її мати залишила у дитячому відділенні Криворізької центральної районної лікарні, де вона перебувала з лютого по травень 1997 року. У теперішній час перебуває у Криворізькому дитячому будинку (а.с.94). Згідно довідки Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів № 128 від 28 березня 1997 року, [PERSON] житла та особистого майна на території сільської ради не мала (а.с.91). Згідно відповіді Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Вих. № 1505/0/2-23 від 06 листопада 2023 року, відомості щодо участі [PERSON] у приватизації житла у період з [INFO] до 2001 року в сільській раді відсутні (а.с.89). [PERSON] , [INFO] , була направлена для подальшого виховання в дошкільний заклад на повне державне забезпечення, що підтверджується розпорядженням Голови Криворізької районної державної адміністрації № 193 від 03 квітня 1997 року (а.с.92). Згідно відповіді Комунального закладу "Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр" Криворізької міської ради Дніпропетровської області Вих. № 184 від 01 листопада 2023 року, з 14 травня 1997 року в дитячому будинку [ADDRESS] перебувала на вихованні на повному державному забезпеченні згідно Розпорядження Голови Криворізької РДА від 03 квітня 1997 року № 193 [PERSON] , [INFO] . На час влаштування на виховання житло за нею закріплене не було. Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 1999 року № 231 над неповнолітньою було призначено опіку до вирішення питання про місцеперебування матері. Опікуном була [PERSON] . Вибула [PERSON] до родини опікуна 06 липня 1999 року (а.с.90). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 1999 року № 231/6 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON] до вирішення питання про місцеперебування матері (а.с.95). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 06 квітня 2012 року за № 140, у зв`язку зі смертю матері - [PERSON] , [INFO] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти і за нею закріплено житло за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 21 листопада 2012 року за № 539, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , яка вибула з притулку, влаштовано до Криворізького професійного гірничо-електромеханічного ліцею на повне державне забезпечення (а.с.9). [PERSON] Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті ради видано ордер на жиле приміщення № 26 від 26 січня 2013 року за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Жовтневої районної у місті ради міста Кривого Рогу від 19 грудня 2012 року № 615 (а.с.6). 08 лютого 2001 року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за вищевказаною адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади (а.с.12). 08 вересня 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 08 вересня 2020 року Покровський районний у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 390 (а.с.7). Рішенням Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 17 травня 2023 року за № 290, [PERSON] , [INFO] , відмовлено у передачі у приватну власність громадян житло, яке перебуває в комунальній власності Криворізької міської територіальної громади і розташоване в Покровському районі за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 33.1 кв.м., у зв`язку з наданням неповного пакету документів, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання громадянки; документа, що підтверджує невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 10 лютого 1994 року по 08 лютого 2001 року (а.с.48). Відповідно до вимог статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Частиною 3 статті 9 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені у Законі України "Про приватизацію державного житлового фонду". Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 4 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.4-5 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч.1, 3 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (ст.25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. У частині десятій статті 8 ЗаконуУкраїни "Про приватизацію державного житлового фонду" закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", частина друга статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення) затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. У пункті 17 Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2. Відповідно до п.18 Положення, громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Відповідно до п.19-20 Положення, довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (із змінами). Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). З системного аналізу норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", а також Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів. Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту. Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 у справі № 483/731/19. Отже, враховуючи, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, то належним способом захисту прав [PERSON] у разі заперечення, невизнання за нею права на приватизацію квартири є звернення до суду з позовом до відповідного органу приватизації про визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення. При цьому, заявлені позовні вимоги щодо визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради № 290 від 17 травня 2023 року "Про відмову в переданні житла в приватну власність громадян" не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконності оскаржуваного рішення. За наслідками судового розгляду судом встановлено і не заперечувалось самими представником позивача у судовому засіданні, що на момент звернення до відповідача із відповідними документами з метою приватизації спірної квартири, позивачем не було надано до органу приватизації всіх необхідних документів відповідно до п.18 Положення, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання позивача; документа, що підтверджує невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 10 лютого 1994 року по 08 лютого 2001 року, а отже відповідачем правомірно відмовлено у передачі у власність комунального житла. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спірну квартиру також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первісних вимогш, крім того є неналежним способом захисту прав позивача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed