Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою; встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , без будь якої сторонньої допомоги та без участі відповідачки. На обґрунтування позову зазначив, що 19 вересня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на шлюб та сім`ю, а також відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. Після фактичного припинення шлюбних відносин, їх син [PERSON] залишився проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини проживає в іншому місці, хоча поки шо зареєстроване місце проживання не змінила. Після припинення шлюбних відносин він з відповідачкою не спілкується та сімейні стосунки не підтримує. Він повністю взяв на себе батьківські обов`язки, самостійно виховуючи та утримуючи дитину, забезпечуючи її харчуванням, ліками, одягом, піклуючись про стан здоров`я, забезпечує необхідні медичні обстеження, займається її навчанням та розвитком, як духовним так і фізичним. Із сином він має довірливі стосунки і слугує гарним прикладом для виховання хлопця. Зазначає, що не зловживає алкоголем та тютюном, не вживає наркотики. Відповідачка перестала приймати активну участь в житті та вихованні сина, не турбується про нього, тобто не здійснює виконання своїх батьківських обов`язків. Наразі у нього виникла необхідність щодо вирішення питання юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання дитини, оскільки він хвилюється за життя та здоров`я сина. Позаяк матір проживає окремо від дитини, а в Україні з 24 лютого 2022 року триває масштабна агресія Росії проти України та небезпечна ситуація спостерігається по всій території України, не виключенням є Дніпропетровська область, яка періодично обстрілюється військами держави-агресора, нагальним є вирішення питання стосовно переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері. Це буде в інтересах дитини у випадку негайної і нагальної необхідності виїзду сина за кордон з метою збереження життя та здоров`я сина, яким опікується лише він. Окрім того, в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується та утримується тільки одним із батьків. 24 листопада 2023 року справу було призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2008 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 639, дошлюбне прізвище відповідачки « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення між сторонами шлюбних відносин постійно проживає спільно із позивачем за адресою: [ADDRESS] ,а також знаходиться на його повному самостійному вихованні та утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16), довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 11), витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 19) та заявою сторін, посвідченою 31 жовтня 2023 року нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської обл. Астаховою О.С, зареєстрованою в реєстрі за № 2-2431 та за № 2-2432 (а.с. 20-21). Спільне життя сторін не склалося, кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивач підтримав позов, а відповідач позовні вимоги визнав, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Оскільки встановлення факту перебування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на самостійному вихованні та утриманні позивача необхідне з метою захисту прав та інтересів дитини, а також прав позивача як батька, зокрема для переміщення дитини без нотаріально завіреної згоди матері дитини, а також подальшої реалізації законних прав особи, яка виховує дитину одноособово, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини разом з позивачем, відповідачці відоме місце проживання дитини та жодних нарікань щодо забезпечення та виховання дитини одноособово позивачем вона не висловлює, тому суд вважає, що заявлена позивачем вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved