Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У березні\~2023\~року до\~Броварського міськрайонного\~суду Київської\~області надійшов\~вищевказаний позов\~до [PERSON] ,\~в якому\~позивач просив\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~заборгованість у\~розмірі 84240,15грн.\~та судові\~витрати у\~розмірі 2684,00\~грн. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 11.04.2019 року між ПрАТ ?СК ?УНІКА? та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 005161/4600/0000119, предметом якого є страхування транспортного засобу ?NISSAN NOTE?, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 10.02.2020 року у м. Київ по вул. Генерала Жмаченка, 9/3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ?СІТRОЕN BERLINGO?, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до довідки НПУ № 3020045358643762 та постанови Дніпровського районного суду м. Київ від 27.02.2020 року по справі № 755/2574/20 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] 10.02.2020 року до ПрАТ ?СК ?УНІКА? звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 12.09.2022 року ПрАТ ?СК ?УНІКА? на підставі рахунку-фактури № СЧ-0003215 від 03.03.2020 року, складено страховий Акт № 00341713 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів ПрАТ ?СК ?УНІКА? здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 84240,15 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ ?Автомобільний Центр Голосіївський?, що підтверджується платіжним дорученням № 141150 від 13.03.2020 року. Отже, до ПрАТ ?СК ?УНІКА? перейшло право на отримання від [PERSON] , як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано згідно Єдиної Бази МТСБУ у ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант?. 24.11.2021 року ПрАТ ?СК ?УНІКА? звернулось до ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант? з вимогою № 27344. 21.12.2021 року від ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант? надійшов лист-відмова у виплаті страхового відшкодування. 06 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 30 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що на момент\~ДТП 10.02.2020\~року цивільна\~відповідальність водія\~ [PERSON] була\~застрахована у\~ТзДВ ?СК\~?Альфа-Гарант?\~відповідно до\~Полісу № АО/7036261\~від 13.11.2019\~року.\~Ліміт за\~полісом страхування\~100000\~грн.\~Позивач звертався із\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування до\~зазначеної страхової компанії,\~що сам\~і підтвердив\~під час\~судового розгляду\~справи,\~у зв`язку\~з неподанням заяви про\~страхове відшкодування\~впродовж одного\~року страхова\~компанія відповідача не має\~правових підстав\~для виплати\~страхового відшкодування\~за данною дорожньо-транспортною\~пригодою. Відповідач вважає, що витрати по відшкодуванню завданої ДТП повинен нести його страховик. 27 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін даної цивільної справи до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги задовольнити.. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити, пояснення надали аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~11.04.2019 року між ПрАТ ?СК ?УНІКА? та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 005161/4600/0000119, предметом якого є страхування транспортного засобу ?NISSAN NOTE?, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 10.02.2020 року у м. Київ по вул. Генерала Жмаченка,9/3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ?СІТRОЕN BERLINGO?, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до довідки НПУ № 3020045358643762 та постанови Дніпровського районного суду м. Київ від 27.02.2020 року по справі № 755/2574/20 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] 10.02.2020 року до ПрАТ ?СК ?УНІКА? звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 12.09.2022 року ПрАТ ?СК ?УНІКА? на підставі рахунку-фактури № СЧ-0003215 від 03.03.2020 року, складено страховий Акт №00341713 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів ПрАТ ?СК ?УНІКА? здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 84240,15 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ ?Автомобільний Центр Голосіївський?, що підтверджується платіжним дорученням №141150 від 13.03.2020 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] було застраховано згідно Єдиної Бази МТСБУ у ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант?. 24.11.2021 року ПрАТ ?СК ?УНІКА? звернулось до ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант? з вимогою № 27344. 21.12.2021 року від ТзДВ ?СК ?Альфа-Гарант? надійшов лист-відмова у виплаті страхового відшкодування, де зазначено, що підставою відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Відповідно ч.\~1,\~\~2\~ст.\~76\~ЦПК\~України доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі яких\~суд встановлює\~наявність або\~відсутність обставин\~(фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги\~і заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення\~для\~вирішення\~справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими\~і електронними\~доказами; 2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.\~1,\~2\~ст.\~77\~ЦПК\~України належними\~є\~докази,\~які\~містять\~інформацію\~щодо предмета\~доказування. Предметом\~доказування\~є\~обставини,\~що\~підтверджують заявлені\~вимоги\~чи\~заперечення\~або\~мають\~інше\~значення\~для\~розгляду\~справи і\~підлягають\~встановленню\~при\~ухваленні судового\~рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1,\~2\~ст.\~80\~ЦПК України достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1,\~5,\~6,\~7\~ст.\~81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.1,\~2,\~3\~ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач,\~особи,\~яким законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах інших\~осіб,\~повинні подати\~докази разом\~з поданням\~ позовної\~заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами частини 1, 2 статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За статтею 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України Про страхування). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України Про страхування). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України Про страхування). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Отже, з системного аналізу статей 1166, 1187\~ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог статті 1192\~ЦК\~України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами цієї статті коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди внатурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. За правилами, передбаченими статтями 979, 980, 999\~ЦК\~України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України Про страхування. До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом Україн Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37\~Закону України\~ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до\~п.\~37.1.4\~ст.\~37\~Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підставою для\~відмови у\~здійсненні страхового\~відшкодування (регламентної\~виплати)\~є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, зважаючи на те, що позивач пропустив строки звернення до страхової компанії відповідача, це не є безперечною підставою для звернення до суду із вимогами про відшкодування шкоди відповідачем, оскільки як вже зазначалось вище та на підставі відповідних норм покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість, недоведеність заявлених вимог та відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed