Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У вересні 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 13.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4395402693, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 27.01.2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20230127, згідно якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 4395402693. Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 19 948 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором. У судове засідання представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 13.05.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4395402693, згідно якого товариство надало [PERSON] фінансовий кредит на суму 56 214 грн. 80 коп. строком на 12 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити 2,99 щомісячних процентів від суми кредиту та 9,99 річних процентів від суми боргу за договором (а.с. 5-6). Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27.01.20231 року ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] згідно з кредитним договором № 4395402693, що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с. 12-15). Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4395402693 від 13.05.2021 року [PERSON] має 19 948 грн. 70 коп. заборгованості, з яких 14 547 грн. 94 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 358 грн. 27 коп. - заборгованість за річними відсотками та 5 042 грн. 49 коп. - заборгованість за щомісячними відсотками (а.с. 11). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved