Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

24.10.2023 року позивач як батько дитини звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України через ухилення від виконання батьківських обов`язків, враховуючи той факт, що третя особа по справі 12.09.2023 року надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дитини, а сама відповідачка надала нотаріально оформлену заяву від 14.08.2023 року про інформування її про можливість позбавлення батьківських прав та її згоду на таке позбавлення. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, не бере участі у житті сина. Підстав вважати, що відповідачка здатна виправити свою поведінку в подальшому позивач не вбачає, найвищі інтереси дитини повинні бути забезпеченні саме найтяжчим засобом впливу на мати - позбавленням батьківських прав відповідачки, оскільки інші засоби впливу на відповідачку не можуть вплинути на її поведінку. Ухвалою судді від 13.11.2023 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання, наданий відповідачці час для подання відзиву, а третій особі - письмових пояснень, витребувано у третьої особи для приєднання до матеріалів справи документи на підтвердження складу органу опіки та піклування на час прийняття відповідного висновку від 12.09.2023 року та порядку розгляду вказаного питання 12.09.2023 року на засіданні третьої особи (а.с.21-22). 29.11.2023 року засобами Електронного суду до суду надійшли витребувані суддею при відкритті провадження документи, що дозволило суду встановити правомочність третьої особи під час прийняття відповідного висновку 12.09.2023 року (а.с.31-34). Перед судовим засіданням у підготовчому провадженні 04.12.2023 року від позивача по справі та представника третьої особи за довіреністю та посадовою інструкцією надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримку заявлених позивачем позовних вимог із проханням розглянути справу у подальшому без їх відсутності, а також прохання не викликати у судове засідання дитину для її допиту через її вік (а.с. 35, 37-40). Від відповідачки перед судовим засіданням у підготовчому провадженні 04.12.2023 року надійшла заява про визнання позовних вимог, враховуючи обов`язкове стягнення аліментів при задоволенні позову, з проханням розглянути справу за відсутності відповідачки. [PERSON] також просила не викликати та не допитувати у судовому засіданні спільну малолітню дитину сторін по справі через її вік та з метою захисту її психічного здоров`я (а.с.36). Ухвалою суду від 04.12.2023 року підготовче провадження у справі було закрите та справу призначено до розгляду по суті, визнано недоцільним викликати та допитувати у судовому засіданні дитину сторін по справі (а.с.41). У судове засідання для розгляду справи по суті учасники провадження не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином як поштою, так і засобами Електронного суду. Дослідивши надані суду докази, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Дитина - [PERSON] - народився [INFO] (актовий запис №66 від 25.03.2016 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області), його батьками зазначені позивач та відповідачка, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 25.03.2016 року (а.с.7). Дитина зареєстрована зі сторонами по справі, що підтверджується копією довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №5379 від 12.10.2023 року (а.с.9). Фактично дитина мешкає з бабусею [PERSON] , яка є матір`ю позивача, оскільки останній проходить службу у лавах ЗСУ (а.с.13), що підтверджується копією акту обстеження умов проживання дитини від 04.09.2023 року, складеного комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області (а.с.15). Висновком третьої особи по справі від 12.09.2023 року за №01-25/180 визнано доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема не бере участі у житті сина, не допомагає у його утриманні, не цікавиться його навчання та вихованням (а.с.16-17, 31-34). Відповідачка 14.08.2023 року надала необмеженому колу осіб нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області заяву про погодження на позбавлення її батьківських прав відносно дитини з роз`ясненням наслідків подання вказаної заяви (реєстровий номер 1974)(а.с.14). Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеність свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , [INFO] , а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Щодо обов`язкового в такий категорії справ питання стягнення аліментів, які не були заявлені позивачем разом із позовною заявою, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач від отримання аліментів з боку відповідачки не відмовлявся, а лише не заявив відповідну вимогу у позові. Тому аліменти з відповідачки повинні бути стягнуті у загальному порядку. Згідно з частиною п`ятою ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказаний розмір аліментів є мінімально визначеним розміром аліментів для відповідної кількості дітей. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, в даній справі вимога про стягнення аліментів за період з 24.10.2023 року є законодавчо визначеною та такою, що є мінімально встановленим. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Оскільки позовні вимоги про позбавлення батьківських прав суд задовольняє, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. повинні бути стягнуті з відповідачки. В частині стягнення аліментів, судові витрати повинні бути стягненні з відповідачки у розмірі 1073,60 грн. на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів - на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» На підставі викладеного та

Outcome: approved