Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ), звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації. До участі в справі в якості третьої особи позивачем залучено [PERSON] ( [ADDRESS] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у [PERSON] на праві власності перебувала земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер:8000000000:62:498:0013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №039135 від 15 жовтня 2009 року. У 2011 році Позивач виявив пропажу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 039135 від 15 жовтня 2009 року та подав оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації, в якому зазначив назву документа, його номер, дату видачі, на чиє ім`я виданий, яким органом. Після цього, Позивач звернувся до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації та отримав дублікат втраченого Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЕ №964072 від 12 липня 2011 року. З моменту виявлення втрати вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку, подачі відповідного оголошення до засобів масової інформації втрачений документ вважається недійсним та не може бути використаний для відчуження нерухомого майна. Однак, в середині червня 2020 року Позивач хотів продати належну йому земельну ділянку кадастровий номер: 8000000000:62:498:0013 загальною площею 0,1000 га, було встановлено, що вона поділена без його відома на дві частини: кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 площею 0,0523 га та кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 площею 00477 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробленої ТОВ «НВО «Атоменерготех» від 20.05.2020 року. 23.06.2020 року на електронну пошту ТОВ «НВО «Атоменерготех» [INFO] та на юридичну адресу підприємства направлено адвокатський запит про надання інформації щодо підстав поділу земельних ділянок. 23.06.2020 на електрону пошту АО « Стратегія права» надійшла відповідь від ТОВ «НВО «Атоменерготех» відповідно до якої встановлено, що [PERSON] при складанні технічної документації власником не значився. Після цього, встановлено, що 10.03.2016 (через 5 років після видачі дубліката Державного акту на право власності на земельну ділянку), начебто, Позивач підписав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гнідюком О.Б. на [PERSON] (Третя особа по справі), яка зареєстрована в м. Єнакієве, Донецької області (з квітня 2014 року знаходиться під контролем ДНР). Так, згідно вказаної довіреності, Третя особа, начебто, діяла від імені Позивача та підписала 01.04.2016 у присутності нотаріуса Іванова П.Ю. договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 8000000000:62:498:0013 з [PERSON] який зареєстрований також у м. Єнакієве, Донецької області, використовуючи втрачений позивачем Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 039135 від 15 жовтня 2009 року. Також, підставою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, слугував звіт про оцінку земельної ділянки, складений ПП «Європроспект», який Позивач не замовляв. За пошуковим запитом в мережі Інтернет «нотаріус Гнідюк О.Б.» знайдено багато відомостей про так званого «чорного нотаріуса» Гнідюка О.Б. , від дій якого постраждало щонайменше 14 осіб. Враховуючи, що Позивач довіреність на проведення будь-яких правочинів від його імені на ім`я невідомої особи [PERSON] не підписував, приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. не знає та жодного разу не користувався його послугами, оцінку земельної ділянки не замовляв, вважають що Відповідач 1- [PERSON] набув право власності на земельну ділянку без належної правової підстави, а тому договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б. повинен бути визнаний судом недійсним. Разом з цим, встановлено, що 25.09.2019 Відповідач [PERSON] підписав договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер:8000000000:62:498:0013 з новим покупцем - Відповідачем 2 [PERSON] . Станом на дату складання даного позову земельна ділянка поділена на дві частини: кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 площею 0,0523 га та кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 площею 00477 га й знаходиться на праві власності у Відповідача 2- [PERSON] . В даному випадку, відновлення становища, яке існувало до незаконної державної реєстрації неіснуючого права на земельну ділянку спочатку за Відповідачем 1- [PERSON] , а пізніше за Відповідачем 2- [PERSON] має відбуватися шляхом усунення відповідних наслідків такого порушення, в тому числі шляхом скасування державної реєстрації права власності на квартиру. Таким чином, договір купівлі-продажу від 01.04.2016 суперечать вимогам ч.3 ст.203 ЦК України, відповідно до якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Оскільки реєстрація права власності відповідачів була проведена на підставі недійсних документів, то вважаємо, що одночасно з вирішенням питання про недійсність договору купівлі-продажу від 01.04.2016, повинно бути вирішено питання про скасування останнього (на момент подачі даного позову) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22. 6.2020 на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 площею 00477, індексний номер 52776819 та на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 площею 0,0523 га, індексний номер 52776936 прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшеничною Вікторією Романівною. Позивачу стало відомо про порушення його права на вільне володіння власним майном лише в червні 2020 року, після чого було одразу укладено договір про надання правової допомоги з адвокатами АО «Стратегія Права». На підставі вищезазначеного позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.04.2016 за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер:8000000000:62:498:0013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстрований в реєстрі за №24. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку від 22.06.2020 кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 площею 00477, індексний номер 52776819 та на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 площею 0,0523 га, індексний номер 52776936 прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пшеничною Вікторією Романівною. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , 3-тя - [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації. Призначено підготовче засідання по названій справі. 16 липня 2020 року до суду представниками позивача було подано клопотання про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 та заборонити будь - які дії щодо квартири. Дана заява обґрунтована тим, що вказані земельні ділянки без згоди позивача можуть бути відчужені на користь третіх осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено. Представниками позивача 15.09.2020 року на адресу суду подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 19.10.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Педенко С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти позовних вимог, виходячи з наступного. 25.09.2019 року між відповідачем -1 та Відповідачем -2 дійсно був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:62:498:0013, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Трач Г.М. за реєстровим № 2846. По - перше, постає питання щодо джерела отримання Позивачем копії згаданого договору. По-друге, Відповідач -2 наголошує, що є добросовісним набувачем земельної ділянки та обґрунтовує це тим, що при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 вересня 2019 року, будь-яких обставин щодо порушення вимог законодавства України при купівлі земельної ділянки відомі йому не були і не могли бути відомі. Згідно актуальних даних на момент вчинення правочину, інформація про обтяження, іпотеки, інші речові права стосовно земельної ділянки, яка була предметом договору була відсутня, що підтверджувалась інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотеки. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 вересні 2019 року за №182295161. Право власності на предмет продажу за Відповідачем -1 було зареєстровано на підставі Договору купівлі-продажу від 01.04.2016 р, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Трач Г.М. за реєстровим № 2846 з дотриманням приписів діючого законодавства. Право власності за Відповідачем -2 зареєстровано відповідно до закону. Подальші дії Відповідача -2 щодо поділу земельної ділянки є правом землевласника. Поділ земельних ділянок та їх державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено у відповідності з приписами діючого законодавства. Як зазначалось вище, право власності на предмет продажу за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2019 року за Відповідачем -1 було зареєстровано на підставі Договору купівлі-продажу від 01.04.2016 р., який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Івановим П.Ю. за реєстровим № 24, що укладений між Позивачем (в особі представника [PERSON] ) та Відповідачем -1. Згідно копії спірного договору, яка міститься у матеріалах справи, представник Позивача - [PERSON] діяла на підставі довіреності, що посвідчена приватним нотаріусом КМНО Гнідюк О.Б. від 10.03.2016 р. за реєстровим № 224. На момент посвідчення спірного договору особу та повноваження [PERSON] було перевірено приватним нотаріусом КМНО Івановим П.Ю., що прямо зазначено в спірному договорі. Позивач же в свою чергу посилається на ту обставину, що Гнідюк О.Б. - це так званий «чорний» нотаріус, та Позивач ніколи не користувався його послугами. Акцентують увагу суду, що факт видачі довіреності на представника Позивачем заперечується лише на словах без жодного обґрунтування та підтвердження. Недійсність зазначеної довіреності Позивачем не доведена ані через інститут судового захисту, ані через кримінально-процесуальний інститут захисту порушеного права. Тобто, немає жодного обґрунтування та підтвердження позиції Позивача. Відповідно до змісту спірного договору, на момент посвідчення спірного правочину приватним нотаріусом КМНО Івановим П.Ю. також було перевірено відсутність обтяження іпотекою, відсутність заборони на відчуження майна, арешт, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виданими приватним нотаріусом КМНО Івановим П.Ю. 01 квітня 2016 року. Позивач стверджує, що втратив оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку та отримав його дублікат у 2011 році. Однак зазначене твердження знов таки жодним чином не підтверджено - відсутні будь - які докази втрати того часу, коли і за яких обставин утрачено державний акт, належні докази розміщення повідомлення про втрату зазначеного державного акту в місцевих засобах масової інформації, тощо. Станом на дату вчинення спірного правочину відповідні дані про земельну ділянку було внесено до Державного земельного кадастру, що власне підтверджується Витягом з Головного управління Держгеокадастру у м. Києві № НВ-8000277532016 від 24.03.2016 на який є посилання у спірному договорі. Якщо б Позивач дійсно втратив оригінал акту, то отримавши його дублікат, останній би сумлінно здійснив необхідний перелік дій щодо внесення змін у відомості про документ, який посвідчує право, щоб уникнути можливості використання оригіналу. Однак Позивач з очевидних причин цього не зробив. З аналізу даних обставин висновок тільки один - Позивач не втрачав оригінал а зробив йог дублікат, щоб використати його після відчуження земельної ділянки створивши тим самим видимість дефекту волі при продажу. Всі посилання Позивача про порушення його права є нічим іншим як штучними спробами створити видимість порушень, що не підтверджені жодними допустимими та належними доказами та існують у якості голослівних припущень. Позовні вимоги Позивача виглядають не як засіб відновлення його порушеного права, а як засіб створення перешкод у користуванні земельними ділянками законному власнику - Відповідачу -2. Відповідач -2 наголошує на неприпустимості зловживання процесуальними правами учасниками судового процесу та їх представниками, які повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Наразі мова йде про подання завідомо безпідставного позову. Окремо слід зауважити, що предмет позовних вимог не відповідає мотивувальній частині позову та матеріалам позову, що надані як докази. 26.10.2020 року представниками позивача подано відповідь на відзив відповідача -2. 17.11.2020 року від представника позивача Адвоката - Скрипаля О.В. надійшло клопотання про долучення доказів. 20.11.2020 року від адвокатів позивача надійшло клопотання про витребування доказів в порядку ст..84 ЦПК України. 27.11.2020 року від адвокатів позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 05.02.2021 року представниками позивача подано заяву про заміну предмету позову. 09.02.2021 року від представника позивача Адвоката - Оруджевої В.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова Павла Юрійовича. 16.03.2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Єлманової В.А. надійшов відзив на заяву про заміну предмету позову. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 29 квітня 2021 року ухвалено витребувати у Київського державного нотаріального архіву наступні документи: Оригінал довіреності №224 від 10.03.2016, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Гнідюком О.Б., видану на ім`я [PERSON] [PERSON] (строк дії довіреності до 10.03.2023); Оригінал ( а в разі відсутності - копію) державного акта на право власності на земельну ділянку серїї ЯЖ № 039135 виданого [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №144/2213; Оригінал (в разі відсутності-копію) довіреності «224 від 10.03.2016, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Гнідюком О.Б., видану на ім`я [PERSON] [PERSON] . 07.07.2021 року від представника позивача - Адвоката Скрипаля О.В. надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 07.07.2021 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. 12.10.2021 року до суду надійшло клопотання експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Годзь В. Та Красюка І., в якому просили надати оригінал досліджуваного документу - довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 10 березня 2016 року, реєстраційний номер 224 а також направили рахунок за проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 10.11.2021 року забезпечено докази в цивільній справі та витребувано з Київського державного нотаріального архіву оригінал довіреності Герасимчука Олексія Володимировича, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 10.03.2016 за реєстровим номером № 224. 01.02.2022 року від представника позивача - Адвоката Скрипаля О.В. надійшло клопотання про долучення для дослідження експертом. 19.04.2022 року до суду надійшло клопотання експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз про залишення ухвали без виконання. 07.06.2022 року з Київського державного нотаріального архіву Державного нотаріусаГуль Л.О. надійшла відповідь про надання архівної довідки для долучення до справи № 754/8129/20. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 20 липня 2022 року суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування оригіналів документів в Управлінні соціального захисту населення Подільського району в місті Києві Державної адміністрації: Заява про призначення житлової субсидії [PERSON] від 30.06.2016 №108; Декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії [PERSON] від 30.06.2016. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 20 липня 2022 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування документа у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, який знаходиться в обліковій справі платника податків [PERSON] : Оригінал довіреності Герасимчука Олексія Володимировича від 10.11.2014 за №1296. 20.07.2022 року з Управління нотаріату ЦМУ МЮ надійшов лист про неможливість надання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. 01.08.2022 року до суду надійшло клопотання з Управління соціального захисту населення Подільського району в місті Києві Державної адміністрації на виконання витягу з протоколу судового засідання від 20.07.2022. 10.08.2022 року до суду надійшов лист з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на виконання витягу з протоколу судового засідання від 20.07.2022. 15.05.2022 року через підсистему «Електронний суд» представником Відповідача [PERSON] - адвоката Єлманової В.А. направлена заява про проведення судового засідання у режимі відео конференції поза межами приміщення суду. 22.09.2022 року на адресу суду надійшов лист з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на виконання витягу з протоколу судового засідання від 20.07.2022 року. 08.12.2022 року до суду надійшло клопотання експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Годзь В. та Красюка І. про надання додаткових матеріалів. 12.12.2022 року до суду надійшов лист з Київського науково - дослідного інституту судових експертиз про продовження строків проведення експертизи до 30 днів. 21.03.2023 року до суду надійшло клопотання експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз про залишення ухвали без виконання. 19.04.2023 року від представника позивачки - Адвоката Скрипаля О.В. надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , 3-тя - [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації. Призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 15.08.2023 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування з Київського державного нотаріального архіву: інформацію про наявність оригіналу довіреності № 224 від 10.03.2016 року на ім`я [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.04.2016 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванова П.Ю. 08.01.2019 року у зв`язку з припиненням діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова П.Ю., документи нотаріального діловодства були передані на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. 17.11.2023 року на адресу суду з Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь на запит, зі змісту якої вбачається, що в справі № 02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова П.Ю. за 10 березня 2016 року відсутній реєстровий номер 224. Отже відповіді на поставлене судом питання надано не було. Представник позивачки - адвокат Скрипаль О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві та поясненнях обставини. Залишив судове засідання на стадії дебатів. Не був присутній при оголошенні рішення. Представники відповідача [PERSON] - адвокати Єлманова В.А., Педенко С.В. просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, просили долучити до матеріалів справи письмові дебати. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи сповіщались судом належним чином про що свідчать письмові матеріали справи. З будь-якими клопотаннями щодо неможливості явки до суду з поважних причин, не звертались, а відтак суд дійшов висновку про достатність підстав для розгляду справи за відсутності не з`явившихся осіб, виходячи з тих обставин, що особа зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд, заслухавши вступне слово (пояснення) позивача та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, що розташована за адресою:[ADDRESS] , кадастровий номер:8000000000:62:498:0013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №039135 від 15 жовтня 2009 року. У 2011 році, позивач виявив пропажу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №039135 від 15.10.2009 року та подав оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації, в якому зазначив назву документа, його номер, дату видачі, на чиє ім`я виданий, яким органом. 12.07.2011 року позивачем [PERSON] отримав дублікат втраченого Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЕ №964072 - первісний акт ЯЖ №039135 від 15.10.2019 втратив чинність та вважається недійсним. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 01.04.2016, [PERSON] , діючи від імені позивача на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 10.03.2016 року за реєстровим №224 уклала договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:498:0013 з [PERSON] 25.09.2019 відповідач [PERSON] підписав договір купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: :[ADDRESS] , кадастровий номер:8000000000:62:498:0013 з новим покупцем відповідачем [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 22.06.2020 року відбулась державна реєстрація поділу придбаної земельної ділянки [PERSON] на дві рівні земельні ділянки, кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 та кадастровий номер 8000000000:62:498:0310. Позивач у справі, посилаючись на те, що вона є власником спірної земельної ділянки, яка вибула з її володіння без її згоди звернулася до суду з вказаним позовом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, та шостою статті цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Як вбачається з пояснень представника позивача, [PERSON] стверджував, що не уповноважував [PERSON] укладати спірний договір-купівлі продажу, продати земельну ділянку серії ЯЖ №039135 від 15.10.2009 року з кадастровим номером 8000000000:62:498:0013, яка розташована за адресою:[ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з архівної Довідки Київського державного нотаріального архіву від 24.01.2022 вих. №238/01-21 та від 22.02.2022 вих. №617/01-21 вбачається, що документи нотаріального діловодства та архів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. передані на відповідальне державне зберігання до Київського державного нотаріального архіву з 1995 по 2007 рік. Для вирішення питання по суті радять звернутися до Управління з питань нотаріату Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Згідно листа з Управління нотаріату ЦМУ МЮ від 20.07.2022 року вбачається про неможливість надання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. Згідно листа з Управління соціального захисту населення Подільського району в місті Києві Державної адміністрації від 01.08.2022 №10651-4875 отримано документи про призначення житлової субсидії [PERSON] від 30.06.2016 №108 та Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії [PERSON] від 30.06.2016. Згідно листа з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 04.08.2022 №16504/5/26-15-12-07-03 про витребування документа, який знаходиться в обліковій справі платника податків [PERSON] вбачається, про неможливість однозначно ідентифікувати фізичну особу за даними, зазначеними у запиті. Для отримання запитуваної інформації необхідно вказати її податковий номер. Згідно листа з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у м. Києві від 19.09.2022 №21681/5/26-15-56-03-15 повідомлено, оскільки облікова справа ФОП [PERSON] не містить оригіналу довіреності, надають наявну в обліковій справі копію довіреності від 10.11.2014 за №1296. З приводу направленого листа з Київського науково - дослідного інституту судових експертиз від 17.03.2023 №29079/29080/22-23 за проведення судової почеркознавчої експертизи, суд зазначає наступне. Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, зареєстрованому в МЮУ 03.11.1998 року за №705/3145 затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Відповідно до п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 №53/5, у разі несплати вартості експертизи, матеріали справи повертаються, ухвала про призначення експертизи залишається без виконання. Обов`язковою умовою проведення експертизи є надходження у відділ бухгалтерського обліку і звітності Інституту відомості щодо сплати вартості експертизи. Згідно листа з Київського державного нотаріального архіву наданого державним нотаріусом Гуль Л.О. від 14.11.2023 року вих. № 4814/01-21 повідомлено наступне. В справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова Павла Юрійовича (надалі ПН КМНО Іванов П.Ю.) за 10 березня 2016 року відсутній реєстровий номер № 224. Одночасно повідомили, що в матеріалах справи № 03-02 «Наглядова справа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванова Павла Юрійовича» міститься Акт приймання-передавання документів до державного нотаріального архіву в якому справа №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2016 рік крайні дати 01 лютого по 21 грудня 2016 року з реєстрового номеру 1 по реєстровий номер 94. Згідно положень ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Що стосується пояснень представника позивачки щодо втрати Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та отримання його дублікату, суд зазначає наступне. Процес відновлення документації на земельну ділянку складається з декількох етапів, а саме для того щоб підтвердити відсутність правовстановлюючих документів на земельний об`єкт у власника, необхідно подати до друкованого регіонального видання (газети) оголошення певної форми про втрату документів. Також необхідно подати заяву про втрату документації до правоохоронних органів. Також у випадку коли був втрачений державний акт, потрібно звернутися до районного управління Держгеокадастру та отримати дублікат державного акта чи довідку, що оригінал не зберігся, а також витяг з Державного земельного кадастру. Зібраний пакет документів із копією паспорту, ідентифікаційного коду, квитанцією про сплату послуг та мита і заяву встановленого зразку необхідно подати державному реєстратору для реєстрації. А після державної реєстрації, отримати виписку про реєстрацію документів на земельний об`єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів, які б безспірно підтверджували факт звернення ним до правоохоронних органів з приводу втрати оригіналу документу та здійснення подальших дій щодо державної реєстрації спірного об`єкту. Будь-яких пояснень з приводу того, що позивач будь яким чином втрачав вказані документи, чи звертався до правоохоронних органів із заявою про їх втрату чи незаконне заволодіння ними іншою особою, суду надано не було. Разом із основною вимогою про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:498:0013 від 01.04.2016 року недійсним, позивач в тому числі просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки кадастровий номер 8000000000:62:498:0311 та кадастровий номер 8000000000:62:498:0310 від 22.06.2020 року. Як зазначили у судовому засіданні представники відповідача [PERSON] , даний відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, обґрунтовує це тим, що при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 вересня 2019 року, будь-яких обставин щодо порушення вимог законодавства України при купівлі земельної ділянки відомі йому не були і не могли бути відомі. Згідно даних на момент вчинення правочину, інформація про обтяження, іпотеки, інші речові права стосовно земельної ділянки - предмету договору була відсутня, що підтверджувалось інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 вересня 2019 року за №182295250. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Доказів того, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016 р. було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Івановим П.Ю. за реєстровим №24 без дотримання приписів діючого законодавства суду не надано. Право власності за відповідачем [PERSON] зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Отже відповідна вимога про скасування рішень державного реєстратора вимагає самостійних підстав оскарження, їх обгрунтування та підтвердження самостійними доказами, чого не містить позовна заява та матеріали справи. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи встановлені за наслідками розгляду справи обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню відповідачами понесені позивачкою судові витрати у зв`язку з відмовою судом в задоволенні її позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed