Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що 19.05.2016 його було прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів Могилів-Подільської СШМД. В подальшому Могилів-Подільська СШМД була реорганізована та приєднана до Комунального некомерційного підприємства "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради". 31.10.2022 наказом № 1101/М-ОС від 21.10.2022 його було звільнено із займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпПП України. Позивач вважає його звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки при розгляді питання стосовно його вивільнення не було взято до уваги істотні обставини, що дають позивачу переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Роботодавцем не враховано, що до складу сім`ї позивача входить його дружини, яка не працює та те, що він має досить тривалий безперервний стаж в даній організації, який становить 6 років 5 місяців. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить поновити його на посаді водія автотранспортних засобів КНП "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради" з дати звільнення. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. 16.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, зокрема, що 07.07.2022 підприємством розпочато оптимізацію штатної чисельності працівників та видано наказ №275/Ц-ОД «Про скорочення штату та чисельності працівників підприємства». Організаційні заходи щодо скорочення штату та чисельності працівників підприємства належало здійснити до 01.11.2022. Відповідно до вказаного вище наказу скорочення проводилося у 18 структурних підпрозділах, де загалом підлягало скороченню 182 посади працівників. В їх числі, зокрема, водії автотранспортних засобів у кількості 55,25 посади. Крім того, скорочувались структурні підрозділи Тростянецьке, Теплицьке, Погребищенське відділення екстреної медичної допомоги філії підпримєства «Бершадська СЕМД», «Гайсинська СЕМД», «Липовецька СЕМД», а також Ямпільське відділення екстреної медичної допомоги філії «Могилів-Подільська СЕМД», які перепрофільовувалися у пункти постійного базування бригад екстреної медичної допомоги. Таким чином, скорочення штату та чисельності працівників стосувалось в цілому всього підприємства, тому вакантні посади, що були наявними у підприємстві, пропонувались усім працівникам, що підлягали вивільненню. Із вказаним вище наказом більш ніж за три місяці до початку процедури скорочення ознайомлені усі працівники підприємства під особистий підпис. Позивача із наказом було ознайомлено ще 08.07.2022. Відповідно до наказу №275/Ц-ОД у Могилів-Подільському підрозділі підлягали скороченню 3,25 посади водія. З метою зведення кількості вивільнених працівників до найменшої кількості та пом`якшення несприятливих наслідків звільнення працівників у філії «Могилів-Подільська СЕМД» створено комісію наказом від 28.07.2022 №298/М-ОД «Про створення комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі», зі змінами відповідно до наказу від 15.08.2022 №319/Ц-ОД. Згідно штатним розписом станом на 01.08.2022 у Могилів-Поділській СЕМД наявними були 27 посад водіїв автотранспортних засобів: одинадцятеро водії 1 класу, троє водії 2 класу, тринадцятеро водії без кваліфікаційної класності, у тому числі позивач. Скороченню підлягали троє водіїв та у одного водія мала зменшитись норма робочого часу. Відповідно до вимог ч.1 ст.42 КЗпП України було прийнято обгрунтоване рішення надавати переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Позивачу наказом головного лікаря «Могилів-Подільської СЕМД» від 09.08.2019 №168-ОС було присвоєно кваліфікацію водія 1 класу. Разом з тим, наказом №1/М-ОС від 04.01.2021 таку кваліфікацію було скасовано через необгрунтоване її присвоєння та з таким рішенням позивач ознайомлений, однак від підпису про ознайомлення відмовився, про що 04.01.2021 складено відповідний акт. Також порівнювалась продуктивність праці позивача з іншими водіями без присвоєної кваліфікаційної класності. Так, продуктивність вимірювалась певними показниками: дотримання трудової дисципліни, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати тощо. Жоден з водіїв до дисциплінарної відповідальності не притягався. Позивач у період з 01.08.2021 по 31.07.2022 перебував на лікарняних впродовж 15 дні. У порівняні з іншими 13 водіями автотранспортних засобів, які не мають кваліфікаційної класності, було встановлено, що лише четверо водіїв, у тому числі [PERSON] , [PERSON] , які не виконували свої трудові обов`язки впродовж 7 днів через перебування на лікарняних та у відпустці без збереження заробітної плати, позивач впродовж 15 днів, а інший водій [PERSON] впродовж 24 дні. Такий аналіз свідчить про нижчу продуктивність праці позивача порівняно з іншими водіями [PERSON] , [PERSON] , які не мали присвоєної кваліфікаційної класності. Внаслідок чого серед чотирьох водіїв комісія зробила висновок про рекомендацію про можливе звільнення позивача, як працівника з нижчою продуктивністю праці, про що зазначено у протоколі засідання комісії №4 від 15.08.2022. Крім того, позивачу повідомленням №16 від 25.08.2022 та повідомлення №46 від 22.09.2022 було запропоновано переведення на посаду водія різних структурних підрозділів підприємства, але від підпису та отримання цих повідомлень [PERSON] відмовився, про що складені відповідні акти. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене вище, відповідач вважає, що рішення про звільнення позивача відповідає вимогам трудового законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.03.2023 справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суд Вінницької області від 26.07.2023 витребувано докази у КНП «Могилів-Подільської окружної лікарні інтенсивного лікування» та КНП Могилів-Подільського міського центру первинної медико-санітарної допомоги». \~ \~ \~ \~На виконання вимог зазначеної вище ухвали суду 16.08.2023 та 23.08.2023 до суду надійшли відповіді. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Надали суду додаткові пояснення про те, зокрема, що звільнення позивача відбулось з порушенням законодавства та оцінка продуктивності праці, на підставі якої позивача було звільнено, не повинна була проводиться, оскільки водії працюють у рівних умовах, а тому при звільненні слід було зважати на інші обставини, які свідчили про переважність прав позивача на залишення на роботі. Крім того, позивач стверджує, що його звільнення відбулось виключно через неприязні стосунки між ним та керівником філії «Могилів-Подільська СЕМД», у зв`язку з тим, що він звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення нею злочину. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки належним чином суд не повідомлено у зв`язку з чим, за згодою позивача та його представника суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до таких висновків. Встановлено, що 19.05.2016 [PERSON] був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів Могилів-Подільської СШМД. В подальшому Могилів-Подільська СШМД була реорганізована та приєднана до Комунального некомерційного підприємства "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради", що підтверджується трудовою книжкою виданою на ім`я [PERSON] (Т.1., а.с.5-12). Наказом № 1101/М-ОС від 21.10.2022 по КНП "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради" [PERSON] , водія автотранспортних засобів, звільнено з 31 жовтня 2022 року у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно ст. 44 КЗпП та грошової компенсації за 13 днів невикористаної відпустки за період роботи з 01.03.2022 по 31.10.2022 (Т.1., а.с.13). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1 - 3\~ст. 49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Наказом №275/Ц-ОД «Про скорочення штату та чисельності працівників підприємства» від 07.07.2022 КНП "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради" розпочато оптимізацію штатної чисельності працівників. Організаційні заходи щодо скорочення штату та чисельності працівників підприємства належало здійснити до 01.11.2022. Скорочення проводилося у 18 структурних підрозділах, де загалом підлягало скороченню 182 посади працівників. У Могилів-Подільському підрозділі підлягали скороченню 3,25 посади водія (Т.1., а.с.46-48). З вказаним вище наказом позивач ознайомлений під особистий підпис 08.07.2022 (Т.1., а.с.51-52). Частиною 2\~ст. 40 КЗпП України\~передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 2 п. 19\~постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1\~ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3\~ст. 36 КЗпП\~в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1\~ст. 40 КЗпП\~може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де зберіглося його попереднє місце роботи. Згідно ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. 28.07.2022 у філії «Могилів-Подільська СЕМД» створено комісію наказом №298/М-ОД «Про створення комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі», зі змінами відповідно до наказу від 15.08.2022 №319/Ц-ОД (Т.1., а.с.53-54). Згідно протоколу №4 від 15.08.2022 разом з додатками 1-4 серед чотирьох водіїв автотранспортних засобів Могилів-Подільського відділення екстреної медичної допомоги комісією було зроблено висновок про рекомендацію про можливе звільнення з займаної посади [PERSON] , як працівника з нижчою продуктивністю праці. Як стверджує відповідач у данній справі, при зазначеному вище скороченні штату та чисельності працівників було прийнято рішення і про скорочення водіїв автотранспортних засобів. При цьому, бралось до уваги їх кваліфікація та продуктивність праці, оскільки ряд водіїв мали 1 та 2 кваліфікаційні класи, а ряд не мали жодного присвоєного класу та відповідно не отримували за це відповідну доплату до заробітної плати за виконання тієї самої роботи. Водії автотранспортних засобів це члени бригад екстреної медичної допомоги, які працюють згідно з вимогами п.6.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства 12 годинну робочу зміну відповідно до графіків змінності з підсумованим обліком робочого часу за місяць і кількість їх виїздів для надання пацієнтам медичної допомоги бригадами екстреної медичної допомоги залежить від викликів від населення, медичних закладів тощо. Роботодавцем оцінювалась продуктивність праці в залежності від того часу, коли працівник своїм трудовим внеском безпосередньо брав участь у робочу процесі без урахування часу перебування на лікарняних та у відпустках без збереження заробітної плати. При скороченні водіїв відділення в якому працював позивач, брались до уваги дані табелів обліку робочого часу про фактично відпрацьований ними робочий час, наявність лікарняних листків, перебування у відпустках без збереження заробітної плати, дані протоколів засідань комісії з соціального страхування, накази, що видавались у підприємстві, тощо. За відліковий період брався річний термін з 01.08.2021 по 31.07.2022. Щодо виплат допомоги за листками непрацездатності то брався період з 01.08.2021 по 05.09.2022. Суд встановив, що 09.08.2019 позивачу було присвоєно кваліфікацію водія 1-го класу, що підтверджується записом №33 у трудовій книжці виданій на його ім`я та відповідним наказом №168-ОС (Т.1., а.с.11,61). Разом з тим, у матеріалах справи наявний також витяг з наказу №1/М-ОС від 04.01.2021 «Про кадрові питання» КНП "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради", пунктом 7.1 якого скасовано наказ головного лікаря філії «Могилів-Подільська станція екстреної медичної допомоги» від 09.08.2019 №168-ОС «Про присвоєння кваліфікаційної категорії та встановлення надбавки водію» про присвоєння водію автотранспортних засобів Могилів-Подільського відділення екстреної медичної філії «Могилів-Подільська СЕМД» [PERSON] кваліфікації водія 1 класу та виплату йому надбавки в розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків до посадового наказу (Т.1., а.с.70-71). Від підпису про ознайомлення з наказом позивач відмовився, втім зі змістом пункту 7.1. ознайомлений, що підтверджується відповідним актом від 04.01.2021 (Т.1., а.с.73). В ході з`ясування обставин справи позивач підтвердив факт того, що на момент звільнення йому не було присвоєно кваліфікації та те, що він не оскаржував вказаний вище наказ про скасування наказу керівника про присвоєння йому кваліфікаційної категор. Відповідно до табелів обліку робочого часу позивач мав 15 днів непрацездатності. Позивач увійшов в число водіїв автотранспортних засобів, які підпали під процедуру скорочення, оскільки не мали кваліфікаційної класності і, було встановлено, що лише 4 з 13 водіїв, включно з позивачем, не виконували свої трудові обов`язки впродовж останнього повного року через перебування на лікуванні та у відпустках без збереження заробітної плати. Один з водіїв вродовж 24 днів, другий позивач із кількістю 15 днів та ще двоє інших водіїв з меншою кількістю днів (Т.1, а.с.157-193). Також, відповідно до протоколів засідання комісії зі соціального страхування за 2021 рік з №9 від 09.08.2021 по №27 від 20.12.2021 опрацьовувались лікарняні листки, наданні працівниками для відповідних нарахувань та в подальшому до виплати матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності. Серед них, згідно протоколу від 10.08.2021 був також лікарняний листок [PERSON] за період з 31.03.2021 по 19.04.2021, який при вирішенні питання про його скорочення до уваги не брався, бо охоплював більш ранній період (Т.1., а.с.195-213). Відповідно до протоколів засідання комісії із соціального страхування за 2022 рік з №1 від 04.01.2022 по №21 від 05.09.2022 опрацьовувалися лікарняні листки надані працівниками для відповідних нарахувань та в подальшому до виплати матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності. Серед них, зокрема, лікарняний листок згідно з протоколом від 14.06.2022 № 13 водія [PERSON] за період з 25.04.2022 по 29.04.2022 (5 днів) та за період з 30.04.2022 по 06.05.2022 (7 днів) (Т.1., а.с.214-233). Крім того, позивачу було запропоновано вакантна посада водія автотранспортних засобів у Жмеринському відділенні екстреної медичної допомоги філії «Жмеринська СЕМД», що підтверджується повідомленням № 16 від 25.07.2022 та від підписання якого позивач відмовився, про що складено відповідний акт (Т.1., а.с.88-89). Також, згідно повідомлення №46 від 22.09.2022 позивачу було запропоновано вакантна посада водія автотранспортних засобів Немирівського відділення екстерної медичної допомоги філії «Гайсинська СЕМД» від отримання та підписання якого позивач відмовився, про що складено відповідний акт (Т.1., а.с.90-91). Під час розгляду справи позивач підтвердив ту обставину, що йому пропонувались посади водія в інших містах, однак враховуючи розмір заробітної плати та віддаленості запропонованої роботи від його місця проживання, він не був згоден на переведення. Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св1 7), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі №297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі №373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.» Відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у\~статті 33\~цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Верховний Суд у постанові по справі №761/41149/16-ц від 29.01.2020 надав роз`яснення застосуванню вказаної норми, вказавши: «...Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору; за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з 'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення...». В даному випадку зважаючи на те, що відповідач пропонував позивачу переведення на аналогічну посаду в двох різних населених пунктах та те, що суду не надано доказів того, що це були не усі можливі варіанти для переведення позивача та те, що він своєї згоди на жодне із них не надав суд, змушений вважати, що відповідач виконав свій обов`язок та відповідно не мав правових підстав для переведення позивача. З приводу твердження сторони позивача щодо необхідністі застосування положень ч.2 ст. 42 КЗпП України то суд, не може не зважати на те, що ряду водіїв на підприємстві де працював позивач було присвоєно 1 та 2 кваліфікаційні класності, що передбачено Наказом Міністерства транспорту і звязку України від 14.02.2006 №136 та розробленим на даному підприємстві відповідним Порядком (Т.1, а.с. 57-60), оскільки вказана норма застосовується лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. Законодавчо поняття продуктивності праці не визначено і таким чином, фактично, дане питання віднесено до прерогативи роботодавця, який уже на власний розсуд визначає критерії для оцінки такого питання, зважаючи на специфіку своєї справи та характер і завдання роботи, яку виконує певна категорія працівників. Тобто, враховуючи зазначене вище, роботодавець оцінював продуктивність праці відповідно до фактично відпрацьованого працівниками часу, що відображено у табелях обліку робочого часу, в тому числі, оцінював усі надані листки непрацездатності за період 1 року до звільнення. Як пояснила представник відповідача саме такий період було обрано роботодавцем, оскільки час роботи усіх працівників був різним і за загальними правилами трудового законодавства навіть дисциплінарні стягнення, застосовані до працівнків більше ніж рік тому не беруться до уваги, а відтак фактично застосувавши аналогію саме такий період розглядався та оцінювався роботодавцем. Зважаючи на викладене вище на пернеконання суду роботодавець не допустив порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача, а тому правових підстав для задоволення позову про поновлення на роботі немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір»\~встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. З врахуванням того, що позивача при зверненні до суду із даним позовом звільнено від оплати судових витрат (судового збору), а в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд приходить до висновку що їх слід стягнути з позивача на користь держави. Враховуючи положення ст.\~40,\~42,\~49-2 КЗпП України та

Outcome: approved