Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Адвокат Мішегліна Валерія Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідно до ордеру на зайняття службового жилого приміщення від 26.10.2017 №5596, виданого Шевченківською РДА в м. Києві позивачу на час його роботи на посаді співробітника Служби безпеки України надано службове приміщення з двох кімнат жилою площею 31,50 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату видачі зазначеного ордеру сім`я позивача складалася з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дочки позивача). Зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є спірне службове приміщення. Подружжя уклало шлюб 08.09.1998, але з 29.12.2017 вони припинили сумісне проживання та шлюбні відносини. 02.09.2019 рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. 08.11.2019 відповідач вступила у шлюб з [PERSON] , [INFO] . Від початку проведення ремонту у спірній службовій квартирі, тобто з жовтня 2019 року, відповідач в ній не з`являлася, не проживала у цій квартирі, предметів її особистого вжитку та майна у квартирі немає. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере і взагалі квартирою вона не цікавиться. При цьому на момент звернення до суду з вказаним позовом відповідач не є членом сім`ї позивача, тому правових підстав для користування службовим житловим приміщенням також немає. Ніяких перешкод у проживанні відповідача в квартирі позивачем не чинилося. У присутності мешканців будинку [ADDRESS] були встановлені факти відсутності та не проживання відповідача за місцем реєстрації. Більш того, позивачем встановлено факти виїзду відповідачки за кордон та її перебування поза межами України. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує право позивача на вільне володіння і користування майном, який позбавлений можливості приватизувати квартиру. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . 19.05.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Представник позивача адвокат Мішегліна В.М. підтримала заявлений позов, просила його задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 26.10.2017 [PERSON] був виданий ордер №5596 на склад сім`ї з трьох осіб (він, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка) на право зайняття службового жилого приміщення з двох кімнат жилою площею 31,50 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Сторони перебували в шлюбі в період з 08.08.1998 по 25.09.2019, шлюб був розірваний на підставі судового рішення від 02.07.2019 по справі №752/4329/19. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою ЖЕД-107 від 02.05.2023 №28 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно акту про не проживання від 02.05.2023 №20, підтвердженого сусідами. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 118 ЖК України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Частинами 1, 2, ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, коди житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, визначені у ч.3 ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті (ч.5 ст. 71 ЖК України). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що спірна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є службовим житловим приміщенням, яке отримав у користування позивач для проживання разом з членами своєї сім`ї, в тому числі і відповідача. Позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житлом, обґрунтовані тим, що вона не є членом сім`ї користувача цього службового житлового приміщення та з 2019 року не проживає в ньому. Судом встановлено, що дійсно шлюб між сторонами розірвано. Проте відомості про укладання відповідачкою 08.11.2019 шлюбу з [PERSON] , [INFO] , суду надано не було. Також суду не було надано доказів того, що особистих речей та іншого майна, належного відповідачу, в спірній квартирі немає. На підтвердження не проживання відповідачки в спірній квартирі були надані, акти, складені за участю сусідів позивача в будинку [ADDRESS] , в яких зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2019 року. Також було надано копію довідки ЖЕД-107 від 02.05.2023 №28, згідно з якою [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно акту про не проживання від 02.05.2023 №20, підтвердженого сусідами. При цьому судом враховуються роз`яснення, викладені п.10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 про те, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи надані позивачем докази, суд відзначає, що вони не містять відомостей про те, відповідач без поважних причин не проживає в службовій квартирі за місцем своєї реєстрації. Надані акти про не проживання відповідачки, складені за участю сусідів, є неналежними доказами, оскільки не місять інформації про предмет доказування. Також судом не приймається як доказ копія довідки ЖЕД-107 від 02.05.2023 №28 про не проживання [PERSON] в спірній квартирі, оскільки складання таких довідок не відноситься до компетенції ЖЕД-107, яке є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», до видів діяльності якого належить надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території. На підтвердження перебування відповідачки за кордоном були надані відомості, які позивач отримав, маючи службовий доступ до цих відомостей, про що повідомила представник позивача. Зазначене свідчить про те, що цей доказ явно був отриманий з порушенням порядку встановлено законом, а тому є недопустимим. Суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та нічим не підтвердженим, суду не було надано доказів того, що відповідач понад встановлений 6-місячний строк, не проживає у спірній квартирі без поважних причин. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed