Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріального відшкодування, витрат, які особа вчинила для відновлення свого порушеного права і залучення експерта, та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві зазначили, що 24 жовтня 2019 року близько 07 год. 35 хв. по вул. Яківчанська, 9 в м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely MK», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (власником автомобіля є [PERSON] ) та автомобіля «Hyundai Coupe», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасовано постанову Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2019 року, якою винним у дорожньо-транспортній пригоді було визнано [PERSON] . Час на звернення до страхової компанії минув, а відшкодувати завданий матеріальний збиток відповідач відмовилась. Тому позивачі просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальне відшкодування у розмірі 23265,62 грн. та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальне відшкодування у розмірі 1015,20 грн. та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Також просили стягнути з відповідача на їх користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 1488,60 грн. та 5000 грн. - витрати на оплату професійної правничої допомоги. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала. Замість цього, її представник [PERSON] надав письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи, та заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 95-101). Інші клопотання, заяви по суті справи від сторін суду не надходили. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] позов підтримали в повному обсяг. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивачів адвокат Бойченко Г.В. в судове засідання не з`явилась повторно. При цьому звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи, оскільки в засідання вона не може з`явилися через хворобу. Відповідач [PERSON] також не з`явилась в судове засідання, уповноваживши представляти її інтереси в суді адвоката Дичука І.А. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на безпідставність позовних вимог, відсутність доказів вини відповідача у вчинені ДТП. Також просив застосувати наслідки пропуску позивачами строку позовної давності при зверненні з позовом до суду. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності осіб, що в засідання не з`явились, суд керується п. 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої \~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Тому неявка в судове засідання представника позивачів адвоката Бойченко Г.В. та відповідача [PERSON] не є підставою для відкладення розгляду справи. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши позивачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 жовтня 2019 року близько 07 год. 35 хв. по вул. Яківчанська, 9 в м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely MK», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hyundai Coupe», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2019 року у справі №552/5990/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі №552/5990/19 скасовано постанову Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2019 року, постановлено нову постанову, якою провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 11-13). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином є встановленою та не підлягає доказуванню та обставина, що 24 жовтня 2019 року близько 07 год. 35 хв. по вул. Яківчанська, 9 в м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода, та що вина [PERSON] у вчиненні ДТП відсутня. [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягалась, судові рішення, якими б вона визнавалася винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Звертаючись до\~суду з\~позовом про\~відшкодування завданої\~їм шкоди,\~позивачі як\~доказ вини\~відповідача [PERSON] \~у вчиненні\~дорожньо-транспортної\~пригоди долучили до справи висновок експертного дослідження від 04 березня 2020 року №3, виготовлений Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром (а.с. 14-16). Відповідно до вказаного висновку: в заданій дорожній обстановці водій автомобіля Хундай Тибурон д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинна була діяти у відповідності з вимогами п.10.1. Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Хундай Тибурон д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди; в умовах заданої пригоди технічна можливість уникнути зіткнення з боку водія автомобіля марки Хундай Тибурон д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , полягала у виконанні нею вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких перешкод (в заяві відсутні будь-які відомості про перешкоди технічного характеру), які б не дозволили їй виконати вимоги даних пунктів правил; в умовах заданої пригоди водій автомобіля маки GEELY MK д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України; в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки GEELY МК д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди, не вбачається; в умовах заданої пригоди технічна можливість уникнути ДТП з боку водія автомобіля GEELY MК д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не залежала від його односторонніх дій, а цілком визначалася діями водія автомобіля марки Хундай Тибурон д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Вказаний висновок експерта суд оцінює критично, оскільки у ньому зазначено не автомобіль «Hyundai Coupe», державний номерний знак [NUMBER] , який брав участь в ДТП 24 жовтня 2019 року, а інший автомобіль - Хундай Тибурон д.н.з. [NUMBER] . При цьому експертне дослідження виконано на замовлення позивача [PERSON] , який самостійно на власний розсуд надав експерту документи для проведення дослідження. Обставини справи, прийняті експертом до дослідження, взято з заяви позивача про проведення експертного дослідження. При цьому з висновку експерта не зрозуміло які саме документи йому були надані. Вказано: судовому експерту для ознайомлення надавалися копія пояснення [PERSON] , копія схеми ДТП, копія протоколу та копія постанови Апеляційного суду на 3 аркушах. Але не зазначено які саме пояснення [PERSON] надавалися, від якого числа, які саме схема ДТП та протокол (відносно кого, від якого числа, за якою подією складений), а також яка постанова апеляційного суду (у якій справі, дата її ухвалення, тощо). Крім того, якщо експертом проводилося експертне дослідження на підставі наданих йому копій, з висновку не вбачається, чи були ці копії завірені, ким, ким виготовлені, тощо. Згідно ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку експертного дослідження від 04 березня 2020 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №\~522/1029/18, провадження № 14-270цс19, висновок експертного дослідження, що має такі недоліки, не може бути визнаний належним та допустимим доказом. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи висновок експертного дослідження від 26 червня 2020 року №9, складений Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, суд також встановив, що матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про огляд транспортного засобу - автомобіля марки GEELY МК д.н.з. [NUMBER] . Зазначене суперечить п. 5.2. Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~затвердженої наказом\~ Міністерства\~юстиції України,\~Фонду державного\~майна України\~24.11.2003\~\~№ 142/5/2092,\~зареєстрованої в\~Міністерстві юстиції\~України 24\~листопада 2003\~р.\~за №1074/8395,\~згідно якого\~у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Крім того, огляд автомобіля марки GEELY МК д.н.з. [NUMBER] проведено 12 червня 2020 року, тобто більше, ніж через п`ять місяців після ДТП, що відбулося 24 листопада 2019 року. З вказаних підстав суд також оцінює критично вказаний виновок експертного дослідження Згідно\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Висновком експертного дослідження від 26 червня 2020 року №9 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля GEELY МК д.н.з. [NUMBER] на момент проведення експертизи (17 червня 2020 року) становить 17400,79 грн. (а.с. 17-23). Перерахунок даної суми до курсу євро до української гривні, встановленого НБУ, до 22590,16 грн., що наведений позивачами у їх позовній заяві, на законі не ґрунтується та суперечить приписам статті 1166 ЦК України. Крім того, оскільки суд відхилив висновки експертного дослідження від 26 червня 2020 року №9 та експертного дослідження від 04 березня 2020 року №3, підстави для відшкодування позивачам витрат на їх проведення за рахунок відповідача відсутні. Також суд звертає увагу на наступне. Частиною першою\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Coupe», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АО6275691, що підтверджується відомостями з сервісу МТСБУ «Перевірка чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ» (а.с.75). Але доказів того, що позивачі звертались до ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» за страховим відшкодуванням завданої їм шкоди, а також що страховою компанією їм було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, до матеріалів справи сторонами не додано. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, оскільки позивачами належними та допустимими доказами не доведено вини відповідача у заподіянні їм майнової шкоди, а також розміру завданої шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на проведення експертних досліджень. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. За відсутності доказів вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, а відповідно у завданні позивачам шкоди, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано заяву про застосування наслідків пропуску позивачами строків позовної давності при зверненні з позовом до суду (а.с. 100-102). Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Дичук І.А., звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином при пошкодженні транспортного засобу внаслідок ДТП перебіг позовної давності розпочинається з дня пошкодження належного потерпілій особі майна. Тобто для потерпілої особи від дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 жовтня 2019 року, перебіг позовної давності розпочався саме 24 жовтня 2019 року, тобто з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача 20 грудня 2022 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який сплинув 24 жовтня 2022 року. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судовий збір та інші судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачами судові витрати відшкодуванню їм не підлягають.

Outcome: dismissed