Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що на виконання умов кредитних договорів, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», відповідачу було надано грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. В подальшому, між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група», були укладені договори факторингу, у відповідності до умов яких, позивачу передано право вимоги до відповідача. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на його користь 141\~030,51 грн, за вищевказаними договорами позики. Відповідачем було подано до суду відзив, з якого вбачається, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги за укладеними з ним договорами, що освідчить про не доведення вимог пред`явленого позову. Крім того, вказав, що позивачем на підтвердження перерахованих йому коштів за кредитними договорами не надано належних доказів розрахункового документа або виписки з банківського рахунку. Додатково зазначив, що надані суду розрахунки заборгованості самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Позивачем було подано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитні договори, що підписані електронним підписом, та без отримання листа на електронну адресу, та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора, кредитні договори між сторонами б не були укладені. Щодо нарахування відсотків зазначив, що сторони при укладенні кредитних договорів узгодили нарахування відсотків за неналежне виконання умов кредитного договору, а тому, стягнення відсотків за користування кредитом є законним та обгрунтованим. Додатково зазначив, що в розрахунках заборгованості міститься інформація про часткову сплату заборгованості за кредитним договором відповідачем, що свідчить про визнання ним наявної заборгованості. Щодо неповідомлення боржника про зміну кредитора вказав, що таке не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги просив задовільнити в повному обсязі. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору позики від 30 березня 2021 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 854524510 згідно якого, відповідачем отримано 22\~000 грн., терміном на 30 днів /а.с.10/ Крім того, згідно договору позики від 26 серпня 2021 року, між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] , укладено кредитний договір №2457401776/723170, згідно якого, відповідачем отримано 4\~000 грн., терміном на 30 днів, тобто до 24.09.2021 року /а.с.21/. Вказане стверджується інформаційною довідкою №79/09 від 10.08.2023 року. Крім того, згідно договору позики від 12 вересня 2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] , укладено кредитний договір №07606-09/2021, згідно якого, відповідачем отримано 5 000 грн., терміном на 30 днів, тобто до 11.10.2021 року /а.с.34/. Факт передачі відповідачу грошових коштів стверджується наявним в матеріалах справи повідомленням вих. № 2919_231025105422 від 25.10.2023 року. 20 жовтня 2022 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу згідно якого, передано право вимоги до боржників, вказаних в реєстрах прав вимог, в тому числі до [PERSON] /а.с.13-15/. 12 серпня 2022 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу згідно якого, передано право вимоги до боржників, вказаних в реєстрах прав вимог, в тому числі до [PERSON] /а.с.25-28/. 31 січня 2023 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», укладено договір факторингу згідно якого, передано право вимоги до боржників, вказаних в реєстрах прав вимог, в тому числі до [PERSON] /а.с.44-48/. В матеріалах справи також містяться заявки від 11.10.2021 року, 17.10.2021 року, 24.10.2021 року, 07.11.2021 року, 15.11.2021 року, 24.12.2021 року, на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту за договором №07606-09/2021 /а.с.38-43/. Суду також було надано розрахунок за кредитним договором №2457401776/723170, з якого вбачається нарахування відповідачу відсотків, прострочених відсотків починаючи з 26.08.2021 року по 11.08.2022 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В той же час, як було встановлено судом під час розгляду справи, в позовній заяві позивач зазначає, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу згідно яких, передано право вимоги до відповідача [PERSON] . Однак, договір факторингу, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відсутній в матеріалах справи, а відтак, суд позбавлений можливості встановити дійсний перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», та в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відтак, оскільки судом не встановлено перехід права вимоги до позивача за кредитним договором № 854524510 від 31 березня 2021 року, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо договору №07606-09/2021, який укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] , на суму 5 000 грн., терміном на 30 днів, та стягнення за ним відсотків, суд зазначає наступне. Так, позивач просить стягнути на його користь 5\~000 грн., - суми заборгованості за основною сумою боргу та 8\~925 грн., - заборгованості за відсотками. В той же час, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором наданий суду іноземною (російською) мовою. Так, суд вважає за необхідне зазначити позивачу, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17. В той же час, докази надані суду іноземною (російською) мовою, - без перекладу, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити їх зміст та встановити чи було здійснено відповідачем сплату заборгованості як за основною сумою боргу, так і за відсотками. Відтак, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, та приходить до переконання про необхідність відмови позивачу в стягненні заборгованості в цій частині позову. Щодо договору №2457401776/723170, суд зазначає наступне. Зазначення позивачем про не нарахування позивачем відсотків з моменту переходу права вимоги не стверджує що такі не було нараховано попередніми кредитодавцями. Так, наданий розрахунок стверджує про нарахування відповідачу відсотків, прострочених відсотків починаючи з 26.08.2021 року по 11.08.2022 року. В той же час, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, суд приходить до переконання, що прострочені відсотки за період з 24 лютого 2022 року по 11 серпня 2022 року, підлягають списанню. При цьому, зазначення відповідачем що позивачем не надано документів, які б могли підтвердити існування в нього заборгованості в розмірі, що заявлено позивачем, повністю спростовується наявними та дослідженими під час розгляду справи доказами. В той же час, самим відповідачем не долучено до відзиву жодного належного та допустимого доказу, який би ствердив, що його заборгованість за вказаним кредитним договором була погашена в повному обсязі, або ж взагалі не виникала у відповідача, а тому, позиція, що грунтується лише на не підтверджених письмових поясненнях [PERSON] , - не може бути прийнята судом. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 264, 34 грн.

Outcome: partial