Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

рішенням від 15.11.2023 Машівський районний суд Полтавської області відмовив у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовив у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про визнання пунктів кредитного договору недійсними та такими, що не відповідають Закону України «Про права споживачів» та ст.203 Цивільного кодексу України (а.с.167,185-190 т.5). 22.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Лисенка А.О., надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу, в якій він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31\~600,00 грн (а.с.168-170 т.5). Заява мотивована тим, що рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 15.11.2023 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, відповідачем понесені витрати по справі у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких долучені докази до матеріалів справи. Зокрема, 29.03.2021 укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу та послуги в обсязі та на умовах, передбачених договором, а саме: представництво інтересів клієнта у справі №638/8300/20 в суді першої інстанції. На підставі вище зазначеного договору та актів виконаних робіт від 28.09.2020 та 20.11.2023, клієнт здійснив оплату у розмірі 5\~000,00 грн. та 26\~100,00 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином та завчасно, представником відповідача направлено клопотання про проведення судового засідання без участі, заява підтримується ними в повному обсязі (а.с. 191 -197 т.5). Відповідно до частини 1 статті 270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Відповідно до\~ч.8.\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У судовому засіданні 15.11.2023 представник відповідача [PERSON] [PERSON] повідомив про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача до суду надав: копію договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 29.03.2021, за яким вартість однієї години роботи адвоката складає 900,00 грн, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) до договору №б/н про надання правової допомоги від 29.03.2021 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги та копію акту надання послуг №429 від 28.09.2020 (а.с. 170 176 т.5). Також у матеріалах справи є копія ордера на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Лисенком А.О. та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 58, 59, т 2). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Частиною першою статті 15\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами першою-п`ятою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Так, представник відповідача дійсно брав участь в судових засіданнях 11.10.2021 з 09:42 год. до 13:13 год, 16.12.2021 з 09:08 год. до 12:00 год., 22.06.2023 з 14:11 год. до 14:45 год., 17.08.2023 з 10:05 год. по 11:17 год., 15.11.2023 з 10:00 год. до 11:20 год. (а.с. 242,243 т.2, 117,118, 129-131, 164-166 т.5), а тому адвокатом вірно розраховані години його участі в судових засіданнях (10 годин). Обґрунтованими є також підготовка відзиву на позов вартістю 5000,00 грн, письмових пояснень та ознайомлення з матеріалами справи в загальній кількості 2 години. Натомість суд уважає що підготовка адвокатом клопотань про відкладення розгляду справи, про участь в режимі відеоконференції, про внесення даних учасника справи не потребували багато часу, а відтак суд вважає, що визначений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу в цій частині є завищеним і не являється співмірним і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи. Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Лисенком А.О. професійної правничої допомоги відповідачу [PERSON] у цій справі, зважаючи на критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відповідачу [PERSON] підлягають відшкодуванню в розмірі 15\~800,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved