Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх - [PERSON] та [PERSON] . Діти перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчуванні медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти.Згідно висновку оцінки потреб сім`ї Дніпровського міського центру соціальних служб департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради, у родині [PERSON] , наявні складні життєві обставини, випадок класифікований як екстрений, у будинку, де проживають діти, не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, діти не мають окремих місць для сну, постільної білизни тощо. З 26.01.2023 малолітню [PERSON] взято на облік як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах, з підстав: «жорстоке поводження з дитиною». Мати має низький рівень батьківського потенціалу, [PERSON] та [PERSON] навчальний заклад не відвідують, інші діти не зареєстровані до дошкільного навчального закладу, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню вихованню дітей, залишає їхбез догляду дорослих, примушує їх жебракувати. Всі вищевикладені факти свідчать про байдужість та повне ігнорування батьками життя своїх дітей, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даними позовними вимогами. Крім того, позивач вказує, що [PERSON] має низький батьківський потенціал, Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.11.2023 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] та стягнути з них аліменти. Крім того, представник позивача пояснила, що на даний час [PERSON] змінила ставлення до дітей, займається їх лікуванням, молодші діти зареєстровані в закладі дошкільної освіти, а [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] прийняті до школи, остання виявляє бажання щодо співпраці з фахівцями Центру для подолання складних життєвих обставин, виконує рекомендації фахівця із соціальної роботи, робота з родиною триває, при обстеженні умов проживання було встановлено, що діти нагодовані, забезпечені належні умови для проживання та їх виховання. Відповідачка та її представник адвокат Коваль О.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей, оскільки вона займається вихованням дітей, діти нагодовані та доглянуті, мати не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, наразі діти зареєстровані в закладі дошкільної освіти , а [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] прийняті до 1 класу в КЗО СЗШ №32 ДМР . Крім того дітям проведено медичне обстеження та син [PERSON] проходить курс лікування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь яких заяв від останного на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей серії [NUMBER] від 10.12.2021, серії [NUMBER] від 10.12.2021, серії [NUMBER] від 10.12.2021, серії [NUMBER] від 01.03.2022та серії [NUMBER] від 04.01.2023, виданих повторно (а.с.24,25). [PERSON] , є батьком малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.25). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 02.02.2022 № 00034854475, реєстрація народження дитини [PERSON] , проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки з Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.12.2019 № 4672/14.1-14, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки з Чечелівського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.04.2023 № 486/31.35-30, державна реєстрація народження [PERSON] , проведена відповідно до ст. 126 СК України. Відповідно до довідки з Чечелівського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.04.2023 № 485/31.35-30 державна реєстрація народження [PERSON] , проведена відповідно до ст. 126 СК України. Відповідно до довідки з Чечелівського відділу ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.04.23 № 487/31.35-30, державна реєстрація народження [PERSON] , проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно наказів начальника управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 174,175176, 177, 178 від 09.12.2022 діти з перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, а саме: , а саме: коли вони без поважних причин не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчуванні медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає або може вплинути на її фізичний розвиток, не створюють умов отримання нею освіти. Згідно наказу начальника управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 9 від 26.01.2023 [PERSON] взята на облік в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради як така, що опинилися в складних життєвих обставинах, з підстав: «жорстоке поводження з дитиною (а.с.31). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2023 справа № 204/4325/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184КупАП (а.с.51). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 20.03.2023, складеного спеціалістом управління-служби у справах дітей БазановоюМ.О., за адресою: [ADDRESS] , санітарний стан житла задовільний. У квартирі підтриманий ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. Спеціалістами проведено профілактичну бесіду з [PERSON] про недопустимість залишення дітей без догляду дорослих, втягнення їх у жебракування, офіційно запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де буде розглядатися питання позбавлення її батьківських прав відносно дітей. (а.с.29). Відповідно до актів органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.03.2023 діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , знайдено по [ADDRESS] біля відділення «Нової Пошти» як дітей, які залишилися без батьківського піклування, що призвело до жебракування та були доставлені до Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради». З 26.01.2023 [PERSON] взято на облік як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах, з підстав: «жорстоке поводження з дитиною», що підтверджується наказом начальника управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 9 від 26.01.2023(а.с.31). Згідно відповіді слідчого СВВП № 6 ДРУПГУНП у Дніпропетровській області від 04.04.2023 № 43.6/СВ-44 з`ясовано, що у зв`язку з проведенням слідчим відділеннямВП № 6 ДРУПГУНП у Дніпропетровській області слідчо-розшукових заходів під час досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023041680000003 за ознаками ч. 2 ст. 156 КК України, в ході якого 09.03.2023 було повідомлено про підозру [PERSON] та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.45). Головою Центральної адміністрації Дніпровської міської ради прийнято розпорядження «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей (а.с.8) Згідно висновку № 99-р від 21.04.2023, голови центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-12). Проте, із відповіді директора Дніпропетровського міського центру соціальних служб № 2/01-14-40077 від 10.11.2023, яка була надана в судовому засідання представником позивача вбачається, що фахівцями із соціальної роботи 08.11.2023 здійснено вихід за місцем мешкання [PERSON] та було з`ясовано, що старші діти не пропускають заняття в навчальному закладі без поважних причин, дошкільники зареєстровані в електронній черзі до ДНЗ. Діти забезпечені всім необхідним для нормальної життєдіяльності. У наявності готові страви та запас продуктів. Жінка виявляє бажання щодо виявляє бажання щодо співпраці з фахівцями Центру для подолання складних життєвих обставин, виконує рекомендації фахівця із соціальної роботи. Згідно наданої відповіді В.о генерального директора КП «Дніпропетровський обласний медичних центр соціально значущих хвороб» Дніпропетровської обласної ради» № 1056/23 від 07.11.2023 вбачається, що дитина [PERSON] знаходиться на обліку в КП «Міська клінічна лікарня № 4» ДМР», дитині проведено лабораторне обстеження, мати з дитиною направлена на консультацію до дитячого фтизіатру. Наразі дитина [PERSON] проходить курс лікування, що не заперечується сторонами. Згідно із ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №638/6919/16-ц). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» у своєму рішенні від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Положеннями статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14-ти років. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Частиною 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] , будучи батьком дітей, не цікавиться їхнім життям, не приймає участі в вихованні та утриманні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своїх дітей. З огляду на вищенаведене, а також приймаючи до уваги висновок голови центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № 99-р від 21.04.2023, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дітей, оскільки забезпечить їх розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача - [PERSON] , а тому наявні, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підстави для позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу, у якому діти будуть виховуватись, однак на даний час діти проживають та знаходяться на утриманні своєї матері [PERSON] яка не позбавлена батькавських прав А тому підстав для стягнення аліментів з останннього нористь державного закладу суд не вбачає а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. В той же час, головою центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради № № 99-р від 21.04.2023складено вищезазначений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Навпаки, [PERSON] постійно займається вихованням своїх дітей, дбає про них та забезпечує всім необхідним для нормального життя, цікавиться долею своєї доньки, яка наразі перебуває у комунальному закладі та намагається її повернути у свою родину. Крім того займається лікуванням дітей, що не заперечується сторонами. [PERSON] виявляє бажання щодо співпраці з фахівцями центру для подолання складних життєвих обставин, виконує рекомендації фахівців, як зазначала в судовому засіданні, вона має бажання виховувати дітей, але діти дуже емоційні та не завжди слухняні, тобто після проведення з нею певної роботи з боку соціальних служб, зобов`язалася в подальшому належно виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніх дітей - не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Твердження представника позивача, викладені в позовній заяві, про те, що відповідачка не цікавиться життям дітей, їх вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться навчанням, не сприяє їх підготовці до самостійного життя, судом не приймається, оскільки вказані факти спростовуються матеріалами справи. Відповідно до положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, за відсутності жодних об`єктивних та безсумнівних доказів свідомого ухилення відповідачкою [PERSON] від виконання батьківських прав, що можуть бути наслідком позбавлення останньої батьківських прав відносно її малолітніх дітей, суд вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь державного закладу суд приходить до наступного висовку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу, у якому діти будуть виховуватись, однак на даний час діти проживають та знаходяться на утриманні своєї матері [PERSON] яка не позбавлена батькавських прав відносно останніх , а тому підстав для стягнення аліментів з останннього на користь державного закладу суд не вбачає, тому тому в цій частині позов також задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору то з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial