Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 23 січня 2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Позивач посилається на те, що він не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб та залишити дочку [PERSON] проживати разом з позивачем. [PERSON] не з`явилась у судове засідання та надіслала заяви (а.с.32-34), в яких вона підтримує позов та просить суд розглянути цивільну справу в її відсутності. [PERSON] та його представник [PERSON] також не з`явились у судове засідання. Представник відповідача [PERSON] подала заяву (а.с.30-31), в якій вона та її довіритель [PERSON] визнають позов в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі обставини. 23 січня 2016 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МРУЮ у Запорізькій області, про що був складений відповідний актовий запис №28. Після державної реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 січня 2016 року (а.с.4). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 4 серпня 2016 року (а.с.5). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що ні [PERSON] , ні відповідач не бажають жити однією сім`єю та не бажають вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, примушування їх до шлюбу не допускається. З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , належить розірвати. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 січня 2020 року в справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19), за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. В іншій постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 (провадження №61-6809св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, дотримуючись послідовної судової практики, підкреслив, що зазначення в резолютивній частині рішення суду про залишення дитини проживати разом з одним із батьків за своєю сутністю не є визначенням місця проживання дитини в розумінні ст.ст.160-161 СК України. Адже в такому випадку суд лише обмежується констатацією факту проживання дитини з одним із батьків станом на день пред`явлення позову. Зі змісту заяви про визнання позову (а.с.30-31) вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу. В такому випадку відсутня потреба в залученні органу опіки та піклування до участі у розгляді цивільної справи, а також покладення на нього обов`язку складення висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини. Зі змісту довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №3249-5001713189 від 6 червня 2022 року та №3249-5001713138 від 7 червня 2022 року (а.с.8, 9) вбачається, що станом на день пред`явлення позову [PERSON] проживала разом з позивачем в кв. [ADDRESS] . З огляду на це суд висновує, що [PERSON] належить залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . У випадку виникнення спору щодо місця проживання дитини сторони мають право звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дочки [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При пред`явленні позову [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №0.0.3222764696.1 від 28 вересня 2023 року (а.с.1). Однак [PERSON] подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті. В такому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (1073,60 : 2) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. У зв`язку з тим, що пред`явлений позов задоволений в повному обсязі, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Outcome: approved