Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.1991 р. сторони уклали шлюб. Станом на день подання позовної заяви шлюб між нами не розірвано. Оскільки між сторонами відсутня згода щодо поділу майна, яке набуло подружжя під час шлюбу, а також щодо можливості спільного користування майном, позивач звернулась з даним позовом до суду, в якому просить визнати за [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області, рнокпп [NUMBER] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 1795679; визнати за [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 13.02.2001р., рнокпп [NUMBER] , що зареєстрований за адресою [ADDRESS] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 18812181. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 01.06.1991р. уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 01.06.1991р., актовий запис №1193 (Свідоцтво серії [NUMBER] ), копію якого долучаю до позовної заяви. Оригінал свідоцтва про укладення шлюбу знаходиться у позивача. Станом на день подання позовної заяви шлюб між нами не розірвано. Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зважаючи на те. що між сторонами відсутня згода щодо поділу майна, яке набуло подружжя під час шлюбу, а також щодо можливості спільного користування майном, позивач змушений звернутись з дійсним позовом до суду. З метою отримання належних та допустимих доказів у справі адвокат Коцюбинська J1.C. в інтересах [PERSON] звернулась з адвокатським запитом №143 від 25.07.2023р. до Обласного Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та адвокатським запитом №142 від 25.07.2023р. до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про отримання документів щодо належного [PERSON] нерухомого майна. З документів, долучених до відповідей на адвокатські запити, вбачається наступне (копії адвокатських запитів та відповідей на них з додатками долучаю до позовної заяви). 28.11.2002р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] загальною площею 27.0 кв.м. (Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстровано в реєстрі за номером №9848). Набуття [PERSON] права власності на це майно також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності №960867 від 09.07.2003р. 23.01.2006р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким [PERSON] купив 2/5 частини квартири [ADDRESS] площею 17,1 кв.м. (Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Окіс І.С. та зареєстровано в реєстрі за номером №172). Набуття [PERSON] права власності на це майно також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності №11506135 від 10.08.2006р. У зв`язку з фактичним об`єднанням квартири [ADDRESS] та 2/5 квартири [ADDRESS] [PERSON] звернувся з заявою про дозвіл на експлуатацію зазначених об`єктів як квартири [ADDRESS] та внесення відповідних змін у правовстановлюючі документи. 21.08.2006р. Галицькою районною адміністрацією було видано розпорядження №1174, згідно з яким дозволено експлуатувати об#'єднану 2/5 частину (житлову кімнату ал. 17,1 кв.м.) квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] після самовільно здійсненого перепланування та розширення за рахунок приєднання частини балкону загального користування першого поверху. Зазначено, що квартира складається з двох житлових кімнат пл. 34 кв.м., кухні пл.7,9 кв.м., суміщеного санвузла пл.2,0 кв.м., балоку пл.0,9 кв.м. Загальна площа квартири складає 44.8 кв.м. 08.06.2007р. на підставі вищезазначеного розпорядження Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради було винесено Наказ №469-Ж-Г, згідно з яким [PERSON] оформлено право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,8 кв.м. Відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району оформити та видати згідно п.1 свідоцтво про право власності відповідно до даного наказу. Таким чином, 08.06.2007р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 44.8 кв.м. Зазначене право власності було ним зареєстроване, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15961031 від 18.09.2007р. Як вбачається з вищезазначених документів, квартира купувалась подружжям частинами, зі спільних коштів, що зароблялись сторонами протягом спільного життя. У зазначеній квартирі сторони проживали разом з дітьми. З вищенаведеного вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Орієнтовна вартість вищезазначеного майна складає 50 000 доларів США, що в еквіваленті становить 1 828 000, 00 грн. Окрім того, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №333231155 від 23.05.2023р. вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18812181). Право власності на зазначене майно також набуте [PERSON] у кілька етапів, а саме: 19.03.1998р. [PERSON] набув право власності на 1/3 частину вищезазначеної квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №1448. 13.12.2000р. [PERSON] набув право власності на 1/6 частину вищезазначеної квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №5261. 21.05.2007р. [PERSON] набув право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №4807. Таким чином, під час шлюбу [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] в цілому. Орієнтовна вартість вищезазначеного майна складає 50 000 доларів США, що в еквіваленті становить 1 828 000. 00 грн. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України,майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України). Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21 грудня 2007року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. З врахуванням того, що спільне користування майном є неможливим, подружжям за час шлюбу набуто 2 об`єкти нерухомого майна, які є ідентичними по вартості, позивач просить виділити кожному з подружжя у власність окремий об`єкт нерухомого майна. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. п. 23, 24\~постанови від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, а тому у відповідності до ч 1\~ст. 82 ЦПК України\~даний факт доказуванню не підлягає, що об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя є квартира [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] . Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1\~ст.77 ЦПК України,\~\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Позивачем надано суду належні та допустимі докази того, що спірне майно було набуте в період шлюбу, а тому вони є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Крім цього, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved