Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

До суду 13 березня 2023 року надійшла вищевказана позовна заява, яка направлена за підсудністю відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2023 року. В обґрунтування позовних вимог адвокат Вовк М.В. зазначає, що 20 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №592. Від шлюбу, [INFO] у сторін народилась спільна дитина, [PERSON] . Наразі позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини, припинили проживати разом та вести спільне господарство, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів та відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними мають виключно негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб, укладений 20 грудня 2013 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №592. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Від відповідача по справі [PERSON] 26 червня 2023 року надано клопотання про надання строку на примирення, в якому зазначив, що не згоден з витратами на професійну правничу допомогу у сумі 6000 гривень, так як вона значно завищена (а.с.43-44). Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом\~адвоката Вовк Михайла Вадимовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, а саме до 26 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року відновлено провадження по цивільній справі за позовом адвоката Вовк Михайла Вадимовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. До початку судового засідання від представника позивача адвоката Вовк М.В. надано клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08 грудня 2023 року присутній не був, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача частково з урахуванням наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 20 грудня 2013 року укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №592. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.6). [INFO] народився [PERSON] . Батьки: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). 25 січня 2023 року адвокатом Вовк М.В. видано [PERSON] ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1167488 на підставі договору про надання правової допомоги №17/01/2023-К2 від 17.01.2023 року (а.с.9). Відповідно до розрахункової квитанції серії АВ-ТБ №023007 від 20.01.2023 року, між [PERSON] та [PERSON] проведено розрахунок на підставі договору про надання правової допомоги №17/01/2023-К2 від 17.01.2023 року, сума якого становить 6000 (шість тисяч) гривень (а.с.10). Між адвокатом Вовк М.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №17/01/2023-К2 від 17.01.2023 року (а.с.11). Згідно акту приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги №17/01/2023-К2 від 17.01.2023 року, складеного 20 січня 2023 року, клієнтом [PERSON] сплачено, а адвокатом Вовк М.В. отримано 6000,00 гривень за надання правничої допомоги (а.с.12). У відповідності до положень ч.1 ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст.\~10\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачем позовних вимог та його бажання розірвати шлюбні відносини з позивачем. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Крім того судом було надано сторонам строк на примирення, проте станом на 08.12.2023 року сторони не примирились. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується розподілу судових витрат. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Згідно акту приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги №17/01/2023-К2 від 17.01.2023 року, складеного 20 січня 2023 року, клієнтом [PERSON] сплачено, а адвокатом Вовк М.В. отримано 6000,00 гривень за надання правничої допомоги. Відповідачем у клопотанні про примирення зазначено, що заявлені витрати на правову допомогу є завищеними. Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та не відповідають критеріям розумності та пропорційності. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи заперечення відповідача, витрати на правничу допомогу підлягають частковому стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] , а саме у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого акту виконаних робіт. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial