Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] зазначав, що він є працівником банку АТ «Ощадбанк». У січні 2019 року від відкрив картковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Державний ощадний банк України» для отримання заробітної плати. Указував, що оскільки він є працівником банку, для виконання службових обов`язків керівництво вимагало від нього отримання електронного цифрового підпису. 13 грудня 2022 року близько 13:21 год в мобільному додатку «Телеграм» він знайшов у пошуковій стрічці телеграм-бот [INFO] Указаний телеграм-бот мав усі ознаки офіційного банківського боту, тому він по запиту бота став вводити дані йог мобільного телефону, останні чотири цифри банківського рахунку та коли підтвердження, що надходили на мобільний телефон. Після вводу всіх вказаних реквізитів о 13:33 год він отримав повідомлення, що йде генерація цифрового підпису і необхідно очікувати 15 хвилин. Під час цього очікування відбулись шахрайські дії та втручання у банківську систему платежів, і як наслідок по його картковому рахунку відбулось 5 транзакцій по списанню його коштів на загальну суму 96 500 грн без його волевиявлення. У цей же день він звернувся у Департамент кіберполіції НПУ, де зареєстрували його заяву про вчинення злочину у вигляді несанкціонованого зняття коштів з його рахунку, який відкритий в АТ «Державний ощадний банк України». 14 грудня 2022 року він подав до АТ «Державний ощадний банк України» заяву про проведення перевірки та повернення йому коштів на його рахунок, банк відмовив у задоволенні такої заяви. Вважає, що недбале ставлення відповідача щодо захисту персональних даних позивача призвело до несанкціонованого втручання третіми особами в дані його карткового рахунку та списання з нього коштів невідомими особами і як наслідок завдання йому матеріальних збитків, у зв`язку із чим відповідач повинен також нести відповідальність у вигляді пені, яка розрахована за період з 13 грудня 2022 року по 26 травня 2023 року на суму незаконно списаних коштів, та сплатити суму збитків від інфляції. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн, посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, які полягають в неналежному захисті його персональних даних, як співробітника банку, призвели до погіршення стану його здоров`я, а саме, коливання тиску та головні болі, після чого він вимушений був звертатися до закладу охорони здоров`я для отримання медичної допомоги. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на його користь 96 500 грн безпідставно списаних коштів; 815 грн комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію; 21 679,45 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань; 3 818,39 грн збитків від інфляції та 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вимоги про стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення пені та інфляційних втрат, а також відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки саме клієнт банку несе ризики та відповідальність за списання коштів з його карткового рахунку через мобільні пристрої, які перебувають у його володінні. Від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, у якому заявник підтримав позов та просить його задовольнити в повному обсязі. Звертає увагу на те, що недбале ставлення відповідача до виконання вимог закону щодо захисту персональних даних позивача призвело до незаконного втручання третіх осіб у банківську діяльність АТ «Державний ощадний банк України» та несанкціоноване списання його коштів, що не спростовано відповідачем. Також позивач просив викликати в судове засідання в якості свідка [PERSON] , який працює начальником відділу підтримки банківського програмного забезпечення АТ «Державний ощадний банк України». Від відповідача надійшли заперечення на позов, у яких АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами та змістом позовної заяви доведено, що користувач платіжного засобу [PERSON] своїми діями сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За положеннями частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 03 січня 2019 року [PERSON] приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання заяви про приєднання. На виконання вказаного договору позивачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини як між Клієнтом та Банком, в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Спірні трансакції з картки позивача були здійснені 13 грудня 2022 року в період часу: 13:43:04 з використанням мобільного додатку на суму 29 000 грн переказано на платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ); 13:43:34 з використанням мобільного додатку суму 28 500 грн переказано на платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ); 13:44:39 з використанням мобільного додатку суму 6 000 грн переказано на платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] ); 13:46:36 з використанням мобільного додатку суму 29 000 грн переказано на поточний рахунок [NUMBER] в АТ «Агропросперіс Банк»; 13:57:33 з використанням мобільного додатку суму 4 000 грн переказано на рахунок [NUMBER] в АТ «Агропросперіс Банк». Зазначені операції було проведено за допомогою Інтернет ресурсу з правильним введенням реквізитів випущеної на ім`я Клієнта платіжної картки з використанням мобільного додатку «Ощад 24/7» з підтвердженням біометрією або кодом доступу, який встановлюється при першій авторизації на пристрої або в налаштуваннях безпеки. За фактом заволодіння грошовими коштами 14 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» із заявою про проведення службового розслідування та повернення грошових коштів у розмірі 96 500 грн, які були на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я [PERSON] 12 січня 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» надало відповідь [PERSON] про відмову у поверненні коштів, що були списані 13 грудня 2022 року, з посиланням на те, що позивач своїми діями сприяв передачі персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції третім особам. 24 грудня 2022 року відомості про те, що невстановлена особа з використанням електронно-обчислювальної техніки, шахрайським шляхом заволоділа з банківської картки [PERSON] грошовими коштами у розмірі 96 500 грн, внесені до ЄДР за № 12022105020002853 за попередньою кваліфікацією за частиною першою статті 190 КК України. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні поговорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання не зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. У частині 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтями 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною першою статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно частини першої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною третьою статті 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Всі документи, операції Клієнта, що ініціюються в електронному вигляді і підписані/підтверджені за допомогою Електронного підпису вважаються такими, що підписані власноручним підписом Клієнта та юридично прирівнюються до документів, отриманих від Клієнта на паперовому носії, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства України. До даних правовідносин підлягають застосуванню Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу; а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами та Постанова Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», якою затверджено Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання (далі за текстом - Постанова Правління НБУ № 705). Так, за правилами пункту 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. У відповідності до статті 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. У відповідності до пункту 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до пункту 2 Розділу VI Постанови Правління НБУ №705, користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Частиною другою статті 8 розділу II Постанови Правління НБУ №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» - умови договору не мають містити вимогу про безумовну відповідальність користувача електронного платіжного засобу за неналежний переказ, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призведи до втрати електронного платіжного засобу користувача, розголошення ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію. Частиною третьою пункту 2 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 передбачає обов`язок Клієнта надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Пунктом 6 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 визначено, що Клієнт після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе Клієнт. Відповідно до пункту 9 розділу VI Постанови Правління НБУ № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків. якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними і підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин. Згідно Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання Платіжної картки. Відповідно до Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», Клієнт зобов`язаний не розголошувати номер своєї Платіжної картки та ПІН-код стороннім особам, не зберігати ПІН-код разом з карткою. У разі здійснення оплати за товари, роботи або послуги в мережі Інтернет дуже уважно ставитися до вибору сайту, уникати розміщення інформації про платіжну картку на невідомих сайтах. При обслуговуванні за допомогою імпринтера чи ПОС-термінала звертати увагу на те, щоб усі дії касира з платіжною карткою здійснювались під візуальним контролем Кліента. Компрометація банківської картки клієнта - ситуація, при якій реквівити банківської карти (номер банківської картки, строк дії банківської, CVV2/CVC2) стають відомі іншій особі, в результаті чого й подальше використання може призвести до несанкціонованого списання коштів з рахунку. Якщо платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, Клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку, де відкрито рахунок. Клієнт відповідає за всі суми по операціях платіжною карткою, якщо сам передав платіжну картку (її дані) сторонній особі або не повідомив Банк про те, що її загублено. З урахуванням обставин справи, відповідно до яких позивач самостійно повідомив стороннім особам відомості, які надали можливість електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, наслідком чого стало переведення коштів з карткового рахунку, а також відсутності доказів вини банку, АТ «Ощадбанк» не несе відповідальності перед позивачем за проведені операції по рахунку. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року по справі №363/3498/16-ц. Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 по справі №522/22780/15-ц, враховуючи що при вході до системи дистанційного обслуговування МоЬіІе-банкінг «Ощад 24/7» та проведенні операцій з переказу коштів проведена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача, відсутності належних доказів щодо проведення операцій сторонніми особами поза волею та бажанням Клієнта, відсутності доказів вини банку, банк не несе відповідальність за проведені позивачем операції по його рахунку. Таким чином, враховуючи, що операції з переказу коштів у сумі 96 500 грн були здійснені 13 грудня 2022 року в мережі Інтернет з використанням одноразового паролю (ПІН-коду), який був відомий тільки власнику картки, АТ «Ощадбанк» не повинен нести відповідальність за дані операції. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed