Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

29 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 26 березня 2015 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №114. В обґрунтування позову вказав, що шлюбні відносини між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час спільне господарство сторони не ведуть, сімейні відносини не склались через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою від 17 жовтня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 07 грудня 2023 року позивач не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання 07 грудня 2023 року також не з`явилася, надіславши на адресу до суду заяву про визнання позовних вимог; просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 26 березня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №114. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 26 березня 2015 року серії [NUMBER] , внаслідок реєстрації шлюбу 26 березня 2015 року позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 11 липня 2015 року, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.13). Як вказує позивач, шлюбні відносини між ним та відповідачем поступово погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення. Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу, а тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved