Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 05.09. 2023 року представник позивач [PERSON] адвокат Атаманюк В.М., звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що [PERSON] познайомилася у 2018 році з [PERSON] . У [PERSON] та [PERSON] склалися теплі стосунки, вони покохали одне одного, зустрічались як хлопець та дівчина та підтримували відносини продовж 3 років, а також планували спільне життя. В січні 2021 року позивачка завагітніла і сповістила про це відповідачу. Реакція відповідача на її вагітність була позитивна та згодом після п`яти місяців вагітності Ірини різко змінив своє відношення через втручання інших осіб, а тому вони розійшлися . З того часу відносини [PERSON] та [PERSON] не підтримують. Від їхніх стосунків народилася дитина [PERSON] , [INFO] [PERSON] до народження дитини та після народження дитини не надавав жодної допомоги [PERSON] та не підтримував її. Тим не менше , після народження дочки деякий час визнавав своє батьківство, однак належним чином зареєструвати його відмовився. Нещодавно позивачка знову звернулася до відповідача , щоб вирішити питання щодо батьківства дочки [PERSON] , але відповідач не бажає вирішити дане питання та постійно затягує час, а також ігнорує телефонні дзвінки від [PERSON] . Відповідач відмовляється в добровільному порядку подати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час позивачка виховує та забезпечує доньку сама. Щомісяця [PERSON] несе значні витрати на її забезпечення, що полягають у придбанні продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності, ліків, товарів для розвитку дитини. Загальновідомим, тобто таким, що не підлягає доказуванню, є факт зростання цін у державі на продукти харчування, побутові речі, одяг, взуття. Позивачка не може працювати, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку. Її доходи становлять лише допомогу на дитину. Інших джерел доходу чи заощаджень в неї немає. Стан здоров`я дитини та позивачки задовільний. Також хоче зазначити, що через скрутне матеріальне становище, і байдужість відповідача, щоб мати можливість нормально утримувати дочку, [PERSON] вимушена звертатись за матеріальною допомогою до своїх батьків. [PERSON] фізично здоровий чоловік, інвалідності немає. Наскільки позивачці відомо відповідач [PERSON] займається ремонтом автомобілів у приватному порядку, має постійний та пристойний дохід, інших утриманців у нього немає. Тим паче, що відповідач має таку можливість, але коштів на належне забезпечення дитини він не надає, натомість витрачає їх суто на власні потреби та на власний розсуд. Отже, чоловік має спроможність сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] , а також на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом, оскільки в позасудовому і порядку вирішити дане питання неможливо. Посилаючись на викладені обставини, прошу визнати [PERSON] батьком [PERSON] . Окрім того, стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки для утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в 1/3 частці від всіх видів доходів щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, а також стягнути аліменти на утримання позивачки [PERSON] , в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня подачі позовної заяви і до досягнення трирічного віку дочкою. Тому просить суд ухвалити рішення, згідно якого визнати [PERSON] , батьком малолітньої дитини (дочки) - [PERSON] , [INFO] , та стягувати на її утримання аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно. 10.10.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Оліградського М.В. поступив відзив на позовну заяву відповідно до якого вказує, що [PERSON] визнає частково позов [PERSON] . Щодо визнання батьківства, то відповідач [PERSON] визнає, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Дитині, [PERSON] , 11 жовтня виповнилося 2 роки. Щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, то звертаю увагу суду, що дитина є здоровою та матеріально забезпеченою. Доказів про протилежне позивачем не надано. Щодо матеріального становища відповідача, то звертаю увагу суду, що [PERSON] , офіційно ніде не працює, оскільки є студентом денної форми навчання Коршівського професійного аграрного ліцею ІІ рівня акредитації і знаходиться на неповному державному забезпеченні, що підтверджується договором № Т-12/23/3 та довідкою від 20.09.2023 № 247. Жодних доходів не має. Доводи позивача про те, що [PERSON] займається ремонтом автомобілів у приватному порядку, має постійний та пристойний дохід, інших утриманців у нього не має, є надуманими та нічим не підтверджені. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував та доводив ті обставини на які вона посилається у своєму позові. Відповідач [PERSON] одружений, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Батько відповідача помер, його мати [INFO] була звільнена з роботи у зв`язку із скороченням, а в неї на утриманні знаходиться неповнолітній син - брат відповідача, яким він змушений допомагати по господарству та підтримувати. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, трудовою книжкою. У відповідача [PERSON] не має на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права. Таким чином, приймаючи до уваги, положення ст. 180 Сімейного Кодексу України, а саме, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання своєї дитини та положення ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, яким визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає за можливе стягнення аліментів в користь позивача на утримання дитини [PERSON] , 1/5 частки від всіх видів заробітку. Згідно інформації з сайту Державної служби статистики України середня номінальна заробітна плата в Івано-Франківській області станом на січень 2022 року становить 11 827,00 грн. З початку війни відомості, щодо середньої номінальної заробітної плата не оновлювалися. Відповідно 1/5 частка від 11 827,00грн. буде становити 2 364,80грн., що в розумінні ч. 2 ст. 182 СК України буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. визначеному ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік". Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із наведених вище обставин, [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач є студентом, не має місця роботи та не отримує жодного доходу. Тому просить суд позов [PERSON] до [PERSON] , про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трирічного віку, задовільнити частково; Встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису; Стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки від всіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП- [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поступило клопотання відповідно до якого проти визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трирічного віку не заперечують, покладаються на погляд суду. 13.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Оліградського М.В. поступила заява про залишення позову без розгляду відповідно до якого вказує, що із позовної заяви вбачається, що вона підписана та подана представником позивача [PERSON] , адвокатом Антонюком Володимиром Михайловичем. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Адвокатом Антонюком В. М. на підтвердження своїх повноважень додано до позовної заяви ордер серія АТ № 1045158 на надання правничої (правової) допомоги від 23.08.2023р. виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 08.08.2023р. При тому адвокатом Антонюком В.М. до позовної заяви додано Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування та судових органах від 20.09.2023р. Із змісту вказаного договору, вбачається що сторонами договору є Виконавець: адвокат Антонюк В. М. та Замовник: [PERSON] . Також положеннями Договору доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування та судових органах від 08.08.2023р. не визначено право адвоката Антонюка В. М. підписувати позовну заяву. Виходячи із вищенаведеного, вважає, що позовну заяву у справі N 346/4939/23 від імені позивача [PERSON] , підписано та подано особою - адвокатом Антонюком Володимиром Михайловичем, який не має повноважень щодо підписання та подачі даногопозову відімені тав інтересах [PERSON] , а також не має повноважень на ведення справив суді, так як ордер на надання правничої допомоги серії АТ № 1045158 від 23.08.2023р.виданий в порушення ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а саме без укладення між адвокатом та клієнтом договору про надання професійної правничої допомоги у відповідності до ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та ст. 14 Правил адвокатської етики, а Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування та судових органах від 08.08.2023р., який наданий адвокатом Антонюком В. М., не є Договором про надання професійної правничої допомоги у розумінні ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та ст. 14 Правил адвокатської етики. Тому просить суд позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трирічного віку - залишити без розгляду. 13.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Оліградського М.В. поступила заява про розгляд справи у відсутність особи, яка бере участь у справі відповідно до якої вказує, що вважає за можливе стягнення аліментів в користь позивача на утримання дитини [PERSON] , 1/6 частки від всіх видів заробітку. Відповідно 1/6 частка від 15 000,00грн. буде становити 2 500,00грн., що в розумінні ч. 2 ст. 182 СК України, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. визначеному ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік". [PERSON] , погоджується на аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 (а не 1/5, як вказано у відзиві) частки від всіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2021 року. В графі батьки зазначено: батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а. с. 5) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00038054955 (а.с. 6). Згідно довідки від 20.09.2023 року [PERSON] навчається в Коршівському професійному аграрному ліцеї, термін навчання по 28.02.2025 року (а.с.44). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до статті 51 Конституції України, ч. 2 та 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частиною 2 ст. 125 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 зазначеного Кодексу походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial