Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

28.09.2023 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визнання бездіяльності незаконною та спонукання вчинити певні дії до відповідача до Верхньодніпровської міської ради. 02.10.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.12.2023 року. 29.11.2023 року від відповідача надійшов в відзив на позовну заяву. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 04.12.2023 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог за поданою позовною заявою позивач просить: визнати незаконною бездіяльність Верхньодніпровської міської ради, щодо невиконання рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року у справі № 173/75/23/ в частині неприйняття рішення на черговій сесії за його заявою від 23 вересня 2021 року № 1368 про видалення йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів та зобов`язати Верхньодніпровську міську раду розглянути на черговій сесії його заяву від 23 вересня 2021 року № Ф-1368 ( з додатковою заявою від 18.11.2022 року) про виділення йому йому в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів виділення йому в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», або із земель резерву (запасу) , на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року у справі № 173/2070/19. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.07.1990 року він був прийнятий на роботу в члени КСП «Шлях до комунізму» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області слюсарем (наказ № 2 від 10.07.1990 року). 01 січня 1993 року, КСП «Шлях до комунізму» було перейменовано в КСП «Нива». 30 грудня 1994 року позивач був звільнений з КСП «Нива» в зв`язку з призовом у лави Збройних Сил України, наказ № 4 від 30.12.1994 року. З 26.10.1994 року по 28.06.1996 року позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Відповідно до Державного акту на право колективної власності КСП «Нива», серія І-ДП №000016 від 01.12.1995 року та додатку № 1 до зазначеного акту, списку громадян членів КСП «Нива», під № 42 він значиться як такий, що має право на земельну частку (пай), але не значиться у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам КСП «Нива», і сертифікат на його ім`я на земельну частку (пай) не виготовлявся. \~ \~ \~ Постановою\~ Дніпровського\~апеляційного суду\~ \~від \~23.06.2021\~року \~у справі\~№ \~173/2070/19,\~яка набрала\~законної \~сили \~ 23.06.2021\~року,\~визнано за\~ним право на земельну частку (пай) площею 5, 96 умовних кадастрових гектарах, із земель не витребуваних паїв КСП Нива, які розташовані на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно з державним актом на право колективної власності КСП Нива серія І-ДП № 000016 від 01.12.1995 року та додатком № 1 до зазначеного державного акту - списком громадян членів КСП Нива. Оскільки в цей час Верхньодніпровський район ліквідовано, а повноваження щодо виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земель не витребуваних паїв КСП «Нива» їх власниками, надані Верхньодніпровській міській раді, він 23.09.2021 року звернувся до відповідача, Верхньодніпровської міської ради, в якій просив на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року у справі № 173/2070/19, яка набрала законної сили 23.06.1995 року, прийняти рішення про виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 5.96 умовних кадастрових гектар, із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», які розташована ні на території колишньої Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Листом відповідача від 26.01.2022 року № 315/0/2-22 йому було відмовлено у виділенні в натурі земельної ділянки відповідно до судового рішення, з посиланням на те, що сертифікат на земельну ділянку йому не виготовлявся, в рішенні суду не зазначена конкретна земельна ділянка (пай), на яку він має право, а також він не надав графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення стосовно виділення йому в натурі на місцевості земельної частки (паю), протиправною він звернувся із відповідним позовом до суду. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2022 року у справі № 173/428/22, яке набрало законної сили 16.11.2022 року, його позов було задоволено та відповідача було зобов`язано розглянути на черговій сесії його заяву від 23.03.2021 року № 1368 про виділення йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів та прийняти рішення поданому питанню. \~ \~18.11.2022\~року він\~ подав\~ до\~відповідача додаткову\~заяву \~від \~23.03.2021\~року,\~ в\~якій просив\~ при\~розгляді \~його заяви від \~23.03.2021\~року \~в разі\~неможливості \~виділити йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», виділити йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель резерву (запасу). Рішенням відповідача від 24.11.2022 року № 983-21/ІХ «Про відмову громадянину [PERSON] , у виділенні в натурі ( на місцевості) земельної частки (паю)» йому було відмовлено у виділенні в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», які розташовані на території колишньої Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з мотивів, що з наданих до заяви документів не має можливості визначити конкретну земельну частку (пай), право на яку, визнане за рішенням суду, а також в відсутності у зверненні графічних матеріалів із місцем розташування земельної ділянки. Вважаючи дане рішення відповідача протиправним він звернувся з відповідним позовом до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року у справі № 173/75/23, яке набрало законної сили 18.05.2023 року його позов було задоволено частково, а саме: визнано незаконним рішення Верхньодніпровської міської ради «Про відмову Громадянину [PERSON] у виділенні в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та в відповідача було зобов`язано вдруге розглянути на своїй черговій сесії його заяву від 23 вересня 2021 року № Ф-1368 про видалення йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів та прийняти рішення поданому питанню. \~ Своїм\~листом \~ від\~09.08.2023\~року \~№ \~3116/0/2-23\~ за\~підписом першого\~ секретаря Верхньодніпровської міської ради Валентини Чумаченко , відповідач повідомив його, що на черговому 27 засіданні ІХ скликання Верхньодніпровської міської ради рішення про виділення йому земельної ділянки прийняте не було. Тобто відповідач розглянув його заяву, однак рішення не прийняв всупереч рішенню Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року у справі № 173/75/23. Таким чином відповідач навмисно нехтує нормами законодавства та не виконує рішення судів України, які набрали законної сили, тому вважає, що буде правомірним, якщо суд зобов`яже відповідача прийняти конкретне рішення щодо виділення йому земельної ділянки в натурі, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також представник позивача пояснив, що в попередніх судових засіданнях встановлено, що на відповідній території є не витребувані паї, тому існує можливість виділення його довірителю земельної ділянки (паю) в натурі. Відповідачем рішення суду не виконується, заява його довірителя, хоч і розглядалась на черговій сесії Верхньодніпровської міської ради, але будь-яке рішення за нею не прийняте. Тому ефективним способом захисту порушеного права його довірителя буде саме зобов`язати Верхньодніпровську міську раду прийняти рішення про виділення його довірителю земельної ділянки в натурі, оскільки суд наділений відповідними повноваженнями, про що свідчить і практика Верховного суду України Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, ч ас і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що суд не може ухвалити рішення яким визначити, яке рішення повинна прийняти Верхньодніпровська міська рада на своїй сесії, тобто суд не може втручатись в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень. На підставі чого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог,заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року у справі № 173/2070/19, яка набрала законної сили 23.06.2021 року, визнано за позивачем право на земельну частку (пай) площею 5, 96 умовних кадастрових гектарах, із земель не витребуваних паїв КСП Нива, які розташовані на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно з державним актом на право колективної власності КСП Нива серія І-ДП № 000016 від 01.12.1995 року та додатком № 1 до зазначеного державного акту - списком громадян членів КСП Нива, що підтверджується копією постанови суду. Таким чином рішення суду набрало законної сили та підлягає виконанню. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 23.09.2021 року позивач звернувся до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області із заявою про виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року. Проте листом відповідача від 26.01.2022 року № 315/0/2-22 позивачеві було відмовлено у виділенні в натурі земельної ділянки відповідно до судового рішення, з посиланням на те, що сертифікат на земельну ділянку йому не виготовлявся, в рішенні суду не зазначена конкретна земельна ділянка (пай), на яку він має право, а також він не надав графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки, що підтверджується копією листа. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення стосовно виділення позивачеві в натурі на місцевості земельної частки (паю), протиправною позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2022 року у справі № 173/428/22, яке набрало законної сили 16.11.2022 року, позовні вимоги позивача було задоволені та відповідача було зобов`язано розглянути на черговій сесії його заяву від 23.03.2021 року № 1368 про виділення йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів та прийняти рішення поданому питанню, що підтверджується копією рішення суду. 18.11.2022 року позивач подав до відповідача додаткову заяву від 23.03.2021 року, в якій просив при розгляді його заяви від 23.03.2021 року в разі неможливості виділити йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», виділити позивачеві в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель резерву (запасу), що підтверджується копією заяви . Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 24.11.2022 року № 983-21/ІХ «Про відмову громадянину [PERSON] ,, у виділенні в натурі ( на місцевості) земельної частки (паю)» позивачеві було відмовлено у виділенні в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Нива», які розташовані на території колишньої Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з мотивів, що з наданих до заяви документів не має можливості визначити конкретну земельну частку (пай), право на яку, визнане за рішенням суду, а також відсутності у зверненні графічних матеріалів із місцем розташування земельної ділянки, що підтверджується копією рішення. Вважаючи дане рішення відповідача протиправним позивач знову звернувся з відповідним позовом до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2023 року у справі № 173/75/23, яке набрало законної сили 18.05.2023 року позовні вимоги були задоволено частково, а саме: визнано незаконним рішення Верхньодніпровської міської ради «Про відмову Громадянину [PERSON] у виділенні в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та в відповідача було зобов`язано вдруге розглянути на своїй черговій сесії його заяву від 23 вересня 2021 року № Ф-1368 про видалення йому в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів та прийняти рішення поданому питанню, що підтверджується копією рішення суду. 09.08.2023 року позивачем отриманий лист за № 3116/0/2-23 за підписом першого секретаря Верхньодніпровської міської ради Валентини Чумаченко, згідно якого Верхньодніпровська міська рада повідомила позивача, що на черговому 27 засіданні ІХ скликання Верхньодніпровської міської ради рішення про виділення йому земельної ділянки прийняте не було, що підтверджується копією листа та копією результатів поіменного голосування, згідно якого рішення за вищевказаною заявою [PERSON] , не прийняте. Позивач та представник позивача позовні вимоги обґрунтовують тим, що Верхньодніпровська міська рада зловживаючи своїми повноваженнями не виконує рішення суду та не приймає рішення про виділення позивачеві в натурі на місцевості земельної ділянки. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч.11 ст.118 Земельного кодексу України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земельних часток (паїв). Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних часток у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Право позивача на земельну частку (пай) встановлене постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року у справі № 173/2070/19, яка набрала законної сили 23.06.2021 року, визнано за позивачем право на земельну частку (пай) площею 5, 96 умовних кадастрових гектарах, із земель не витребуваних паїв КСП Нива, які розташовані на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно з державним актом на право колективної власності КСП Нива серія І-ДП № 000016 від 01.12.1995 року та додатком № 1 до зазначеного державного акту - списком громадян членів КСП Нива. Таким чином право позивача на земельну частку (пай) встановлене рішенням суду, яке набрало законної сили і яке має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації такого права позивача, в силу вимог ст.122 Земельного кодексу України, покладені на сільські, селищні, міські ради, в даному випадку на Верхньодніпровську міську раду. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт порушення права позивача на виділення (передачу) йому земельної ділянки в натурі (на місцевості), а тому позов підлягає задоволенню. Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог у відзиві вказав, що суд не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень. Тому суд не може зобов`язувати міську раду виділяти в натурі земельну ділянку, так як це буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдання судочинства. Такі заперечення не приймаються судом. Оскільки Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду із позовними заявами з приводу зобов`язання Верхньодніпровської міської ради розглянути його заяву та виділити йому в натурі на місцевості земельну ділянку (пай). Але навіть при наявності відповідних рішень судів Верхньодніпровська міська рада проігнорувала звернення [PERSON] , не виносячи його заяву на розгляд чергової сесії ради та не приймаючи рішення з його заявою. Тому спосіб захисту права вибраний позивачем є законним так як, при зверненні до міської ради та надання достовірних документів, а саме рішень судів, які підтверджують право [PERSON] ,, на земельну частку пай, відповідно до положень статті 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) мають лише єдине, безальтернативне дискреційне повноваження, а саме приймати рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Тому суд має право та зобов`язаний вбачаючи підстави для задоволення позову зобов`язати відповідача, Верхньодніпровську міську раду, виконати безальтернативний обов`язок який покладений на неї законом. Доводи відповідача щодо неможливості виділити позивачеві земельну ділянку в зв`язку з її відсутністю суд також вважає безпідставними. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається додержавного акту на право колективної власності на землю,набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта,і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України,у тому числі й у випадку,коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи,яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95«Пропорядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є, зокрема, виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Законом України від 10.07.2018 року № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель с/г призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» доповнено статтею 21 Розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України. Встановлюється, що землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Отже, міські ради на своїй території можуть розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), в тому числі із земель запасу, резервного фонду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» - У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки за постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2021 року у справі № 173/2070/19 за позивачем [PERSON] , було визнано право на земельну частку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв КСП «Нива» без визначення цієї частки в натурі, але питання щодо виділення вказаної земельної ділянки позивачеві на місцевості Верхньодніпровська міська рада у позасудовому порядку не вирішує, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо покладення відповідних обов`язків на відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073 грн. 60 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору, сплаченого за позовними вимогами, стосовно яких ухвалюється рішення про їх задоволення. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved