Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

10 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позову вказував, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 серпня 2019 року. Від цього шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2019 року на користь відповідача з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку. На даний час у нього суттєво змінився матеріальний та сімейний стан, а саме він одружився, [INFO] народився син [PERSON] , він проходить військову службу в регіоні проведення бойових дій, тобто перебуває на бойовому завданні. Крім того, у його дружини є двоє неповнолітніх дітей від її першого шлюбу, які проживають разом з ними і перебувають на його утриманні, так як він є єдиним годувальником в сім`ї, а дружина не працює. Оскільки, він отримує виплати за виконання бойових завдань, у нього збільшився загальний розмір стягнення аліментів з грошового забезпечення на користь відповідача, а відповідно зменшилася залишкова сума доходу, чим суттєво фінансово погіршилося становище нинішньої сім`ї. Просив зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2019 року по справі № 541/729/19, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, оскільки він перебуває в іншому регіоні України у зв`язку із проходженням військової служби. Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Жага Е.Г подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю у зв`язку з безпідставністю позовних вимог(а.с. 41). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 09.08.2023 (а.с.7). Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 10.07.2019 стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2019 року і до повноліття сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 23.08.2019 (а.с.12). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.03.2021 Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] 02.03.2021 зареєстрував шлюб із [PERSON] (а. с. 10). Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2019 (а.с.6), яка перебуває на утриманні позивача. Відповідно до довідки сектору по роботі з органами самоорганізації населення організаційного відділу Миргородської міської ради від 09.08.2023 позивач утримує дітей дружини, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9,15). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8,9). Позивач [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, що підтверджується військовим квитком та відповідними довідками (а.с.4,13). Відповідно до посвідчення [NUMBER] від 29.04.2021 сім`я позивача [PERSON] та [PERSON] є багатодітною, оскільки перебувають у зареєстрованому шлюбі, разом проживають та виховують трьох дітей (а.с.14). Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2019 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2019 року і до повноліття сина [PERSON] [INFO] Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в іншому шлюбі він має сина [PERSON] , [INFO] та має на утриманні дружину [PERSON] та її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20, провадження №61-7627св21 зробив висновок, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені судом факти свідчать, що після ухвалення рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2019 року про стягненням із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відбулася зміна сімейного стану, він одружився та став батьком трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та зміна матеріального стану, оскільки відповідно до положень Сімейного кодексу України [PERSON] , як батько, зобов`язаний утримувати зазначених трьох неповнолітніх дітей. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття За таких обставин, на переконання суду, розмір аліментів, встановлених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2019 року по справі № 541/729/19, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, оскільки батько дітей [PERSON] , [PERSON] не звільнений від обов`язку утримувати дітей, що передбачено ст. 180 СК України. На переконання суду, аліменти в такому розмірі забезпечать належні умови життя, які необхідні для гармонічного розвитку дитини. У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 858 гривень 88 копійок, які складаються із сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду.

Outcome: partial