Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

05.05.2023 ТОВ «Діджи Фінанс`звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2036040704 в розмірі 174 371,24 грн. (107 328,00 грн. - тіло кредиту, 67 043,24 грн. - відсотки). 09.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином в порядку п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Позов обґрунтовано тим, що 30.03.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2036040704. 21.10.2022 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21/10/22, у відповідності до умов якого банк передав/відступив, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників №1, зокрема і до [PERSON] на суму 174\~371,24 грн., з яких 107328,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 67043,24 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено такі фактичні обставини. 30.03.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2036040704. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 107 328 грн. до 30.03.2026 з фіксованою процентною ставкою 40 % процентів річних. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.11.2021. Згідно з п. 1.4 датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту, вважається дата підписання позичальником Кредитного договору. 21.10.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) та АТ «ОТП Банк» (Клієнт) уклали Договір факторингу №21/10/22, за умовами якого Клієнт передав (відступив) Фактору за плату, а Фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними боржниками з Клієнтом. Витяг з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022 підтверджує передачу фактору ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №2036040704 на суму 174 371,24 грн., де 107 328 грн. - тіло кредиту, а 67 043,24 грн. - відсотки. Висновки суду. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «Діджи Фінанс» має право на звернення до суду з даним позовом оскільки АТ «ОТП Банк» передало йому право вимоги за вищевказаним кредитним договором. ТОВ «Діджи Фінанс» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір факторингу не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Отже, відповідач був вільним в укладанні зазначеного кредитного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодилась з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому позов ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором щодо тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Щодо визначення розміру заборгованості, то суд зазначає, що її розмір визначений позивачем станом на дату укладення договору факторингу 21.10.2022 року у розмірі 174371,24 грн., яка складається з: суми основного боргу - 107 328 грн. та заборгованості за відсотками 67 043,24 грн. Відповідачем не надано розрахунку, який спростовував би доводи позивача щодо суми боргу за кредитним договором. Крім того, суд зазначає, що згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором відповідача АТ «ОТП Банк» відступило позивачеві право вимоги до боржника [PERSON] у сумі 174371,24 грн., а відтак новий кредитор набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення саме цієї суми заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору сплачена позивачем в розмірі 2684 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved