Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

27 лютого 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що з 2010 року по 2020 рік проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків [INFO] народився [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] почала зловживати алкоголем, зникати з дому та зраджувати позивачу. Як зазначає позивач, [PERSON] ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить суд позбавити її батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх видів доходу. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/3135/23 між суддями від 27 лютого 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. 09 березня 2023 року до суду від надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача. 21 березня 2023 року до суду з виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 27 квітня 2023 року на 14:30 год. 07 квітня 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про виклик свідків (вх. № 26978). Підготовче засідання призначене на 27 квітня 2023 року було відкладено на 27 червня 2023 року на 10:00 год. 15 червня 2023 року на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] . Ухвалою суду від 27 червня 2023 року було закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, вказав, що після народження сина відповідачка почала зловживати спиртними напоями, вона навіть «кодувалась», працювала з психологом. Коли сину було 9 місяців у них з`явилась няня, яка допомагала із сином, поки відповідачка шукала роботу. Відносини із відповідачкою вони розірвали у серпні 2020 року, вона пішла, останній раз бачила сина у грудні 2020 року. Перешкод у спілкуванні з дитиною він їй не чинив, вона не бажала спілкуватись із сином, не дивлячись на те, що знає де живе її син, в якій школі навчається. Пізніше коли вже відповідачка проживала окремо від них, син дзвонив їй один раз, а потім не хотів із нею говорити та видалив її номер телефону. Зазначив, що у 2021 році відповідачка перерахувала сину на карту кошти. Наразі він перебуває у іншому шлюбі, його дружина дуже добре відноситься до [PERSON] , займається його вихованням, син також добре до неї ставиться, у них добрі дружні відносини. Судове засідання було відкладено на 31 липня 2023 року на 10:00 год. 31 липня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Корчинської Л.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання. 31 липня 2023 року представником позивача - адвокатом Бердило О.М. до суду було подано заяву, у якій він просив суд долучити до матеріалів справи письмову заяву свідка [PERSON] , засвідчену ПН КМНО Сахман Т.В. Судове засідання призначене на 31 липня 2023 року було відкладено на 22 вересня 2023 року на 12:00 год за клопотання представника відповідача. 15 серпня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Корчинської Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 21 вересня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Корчинської Л.В. надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, до якого долучені копії платіжних інструкцій та квитанцій про переказ готівкових коштів. 22 вересня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладені заперечення щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні 22 вересня 2023 року представник відповідача підтримала доводи викладені у відзиві на позовну заяву, заперечувала проти задоволення позовних вимог, наголошувала на тому, що у нотаріально посвідченому договорі про виховання та утримання дитини від 27 листопада 2020 року, якій був укладений між позивачем та відповідачем сторони домовились, що обов`язок утримувати дитину покладається на батька, а питання щодо обов`язку матері сплачувати аліменти, їх розмір, порядок, час та місце сплати, буде регулюватись батьками іншим договором про сплату аліментів. Також зазначила, що відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав та просила оголосити у справі перерву для надання можливості відповідачці особисто надати пояснення в суді. У судовому засіданні було оголошено перерву до 30 жовтня 2023 року для надання можливості відповідачці надати особисто пояснення та заперечення щодо заявлених позовних вимог. 30 жовтня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Корчинської Л.В. надійшла заява, у якій зазначено, що відповідач [PERSON] визнає позовну вимогу про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] . Також у заяві зазначено, що між сторонами був укладений договір, за яким відповідач визнає вимоги про позбавлення її батьківських прав, відмовляється від поділу майна, а позивач, у відповідь, відмовляється від вимоги про стягнення з відповідача аліментів. Разом з тим, 30 жовтня 2023 року до канцелярії суду представником позивача - адвокатом Бердило О.М. було подано заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме - щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року було визнано явку відповідача [PERSON] в судове засідання обов`язковою, судове засідання було відкладено на 01 грудня 2023 року 14:30 год. 29 листопада 2023 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та зауважила, що відповідач [PERSON] додатково нею особисто повідомлена про день та час проведення судового засідання, явка в яке була визнана для неї судом обов`язковою. У судове засідання призначене на 01 грудня 2023 року з`явилися позивач, представник позивача- адвокат Бердило О.М. та у режимі відеоконференції з`явилася відповідач [PERSON] . Позивачем та його представником було підтримано заяву про відмову від частини позовних вимог, які стосуються стягнення із відповідачки аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Разом із тим представник позивача зазначив, що не наполягає на допиті раніше заявлених свідків. Ухвалою суду від 01 грудня 2023 року було закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в частині вимоги про стягнення аліментів, у зв`язку з відмовою позивача від такої позовної вимоги. У судовому засіданні 1 грудня 2023 року відповідач [PERSON] надала пояснення стосовно заявленої до неї вимоги про позбавлення батьківських прав, підтримала раніше подану заяву щодо визнання нею вимоги про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , зауважила, вона вважає, що так буде найкраще для її сина, він не бачив її більше трьох років, та їй здається, що він її вже не пам`ятає, його весь час виховує батько. Зазначила, що коли вони з позивачем вирішили розлучитись та їй довелося піти із сім`ї, вона не могла забрати сина з собою, бо у неї не було ані квартири де проживати, ані коштів на своє утримання, тим більше не було коштів на утримання дитини тому сина вона залишила проживати із батьком - позивачем у справі. Також вказала, що позивач вживав дії, які сприяли тому, щоб у дитини склалося негативне враження про матір, і на сьогоднішній день вона із сином не спілкується. При цьому відповідач зазначила, що не бачить сенсу в тому, щоб налагодити стосунки, в тому числі з сином, оскільки попередні спроби були марними, а за всі минувші роки вони із сином стали чужими людьми. Судом відповідачу у судовому засіданні було роз`яснено статтю 166 Сімейного кодексу України - правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Відповідач пояснила, що вона ознайомлена з наслідками позбавлення її батьківських прав, розуміє їх та все рівно вважає, що так буде краще для сина та погоджується на позбавлення її батьківських прав. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позивача, викладені у заявах по суті спору, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, врахувавши її заяву про визнання позову, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 396, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 26 лютого 2013 року (а.с.17). На момент народження сина позивач та відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебували. Як вказав позивач, після народження дитини [PERSON] почала зловживати алкоголем, зникала з дому без попередження, не приділяла часу дитині взагалі. Позивачу довелося користуватись допомогою няні для дитини, так як йому самому потрібно було працювати та забезпечувати родину. 27 листопада 2020 року між сторонами було укладено договір про виховання та утримання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В. (а.с. 19-20). Відповідно до пункту 1 договору батьки досягли згоди і підписанням цього договору засвідчили, що малолітній син [PERSON] , [INFO] буде проживати разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно із пунктом 3 договору зобов`язувалася приймати спільну і рівну за обсягом з батьком участь у забезпеченні життя дитини. Пунктом 5 договору сторони визначили, що цим договором встановлюється обов`язок батька утримувати дитину до її повноліття. Питання щодо обов`язку матері сплачувати аліменти, їх розмір, порядок, час та місце сплати, буде регулюватись батьками іншим договором про сплату аліментів. Відповідно до висновку психологічного дослідження від 05 вересня 2021 року, складеного практичним психологом [PERSON] , малолітній [PERSON] мав ознаки сильного жаху, агресивної поведінки. На початку роботи з психологом [PERSON] був збуджений та пригнічений своїми життєвими обставинами, скаржився на дії мами, мав образи на неї, жалівся на недбале ставлення до себе, відсутність турботи до нього. Дитина не має спогадів позитивних моментів, які б були пов`язані з мамою, не має бажання зустрічатися із мамою. Будь-яке втручання з боку матері в життя дитини завжди негативно відображалося на його емоційному стані, успіхах у навчанні. Дитина має психологічне відмежування - не має чіткого уявлення про сімейні зв`язки та відносини між членами родини. Дитина стримує свою злість відносно матері, хлопчик впевнений в любові батька. У дитини не сформована прив`язаність до матері. У розмові каже про склад своєї родини, розповідає з ким живе, знає інформацію про родичів (в тому числі і про померлих). Емоційно змінюється, коли мова заходить про матір (з`являється агресія), не бажає з нею спілкуватися. Напередодні новорічних свят, коли у мами виникло бажання зустрітися із [PERSON] , він цьому не зрадів, сказав, що поїхав на зустріч, бо його тато поросив. Іграшку, яку подарувала мама одразу викинув. Зустріч спровокувала агресивну поведінку, що відобразилося на розфокосувані в повсякденному та навчальному процесі. Під час святкування дня народження одного із родичів, він побачив маму, у хлопчика не виникло бажання підійти до неї, обійняти чи поспілкуватися. Відчув себе зрадженим родичами, оскільки вони обіцяли, що мами на святі не буде. Агресивно реагує на спогади пов`язані із матір`ю, не має бажання із нею зустрічатися. Психологом зазначено, що відмічається присутня активна участь у вихованні та розвитку дитини з боку батька, виявлено надійний тип прив`язаності до батька і зовсім відсутній до матері. Хлопчик не висловлює бажання зустрічатися із мамою (а.с.25-29). Відповідно до письмової заяви свідка [PERSON] , яка нотаріально засвідчена приватним нотаріусом КМНО Сахман Т.В., вбачається, що вона як психолог, починаючи з 19 жовтня 2020 року працювала з дитиною [PERSON] , [INFO] , паралельно працювала з батьком дитини - [PERSON] , для того, щоб надати рекомендації стосовно психо-емоційного стану дитини. Також у січні 2021 року відбулася зустріч з матір`ю дитини - [PERSON] . В червні 2021 року відбулася спільна зустріч з батьками, під час якої було зрозуміло, що мати не зацікавлена діяти в інтересах дитини. Зазначила, що дитина не має потреби мати стосунки з матір`ю, вона для нього чужа людина. Загалом психолог [PERSON] у даній заяві викладає позицію, яка описана у висновку психологічного дослідження. (а.с.83). Як зазначалось вище, відповідач у судовому засіданні підтримала свою заяву про визнання позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав, також вказала, що син вважає її чужою людиною, спілкування у них не складається. Не надала будь-яких пояснень коли вона останній раз бачила та спілкувалась з сином, та які заходи вживала для цього. Згідно із частинами другою, третьою статті 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно пунктом 6 та пунктом 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 09 червня 2023 року № 101-4813/02 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народився під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] . Спільне проживання батьків дитини фактично припинено у 2020 році. Як з народження дитини, так і після припинення спільного проживання зі [PERSON] , мати дитини поступово втрачала інтерес до дитини, жодним чином не брала участі у догляді, вихованні, розвитку та утриманні сина, не піклувалась про нього, не цікавилась навчанням, через свій асоціальний спосіб життя та зловживання алкогольними напоями. З 2013 року батьку дитини у догляді та вихованні [PERSON] допомагала домашня робітниця. В останнє мати дитини бачила сина у семирічному віці. На сьогодні [PERSON] не відоме місце проживання та перебування [PERSON] , через те, що остання систематично вживає алкогольні напої та змінює місце свого проживання. Обов`язки матері щодо дитини виконує дружина [PERSON] , з якою останній проживає у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до характеристики, виданої середнім загальноосвітнім закладом «Слов`янська гімназія», за час навчання [PERSON] в закладі, батько самостійно займається вихованням сина, приділяє належну увагу освіті та розвитку дитини. Мати дитини контакту із закладом не підтримувала, не цікавилася успіхами у навчанні сина. Відповідно до медичної декларації, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № З Дарницького району м. Києва», [PERSON] відвідує сімейного лікаря у супроводі батька. У висновку також зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] 27 листопада 2022 року укладено нотаріально засвідчений договір про виховання та утримання дитини. Положеннями вказаного договору батьки дитини узгодили між собою, що малолітня дитина [PERSON] буде проживати з батьком за адресою його фактичного проживання. На сьогодні малолітній [PERSON] разом з батьком проживає за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. Питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації 11 травня 2023року. На засіданні комісії був присутній [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , який пояснив, що тривалий час не спілкується з матір`ю. Матір дитини [PERSON] було належним чином запрошено на засідання (за останньою відомою адресою місця проживання), проте вона не з`явилась, будь-яких заяв (заперечень) по суті позову щодо позбавлення її батьківських прав не надала. Орган опіки та піклування Дарницької РДА в м. Києві дійшов висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я, а тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] (а.с.63-64). Також суд враховує ту обставини, що відповідачка протягом часу розгляду справи не намагалася довести суду належними, допустимими та достатніми доказами того, що має намір виправитись та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина, вживає певних дій для цього, а також виявляє значне бажання та підтверджує його відповідними діями щодо належного виховання сина, витрачання часу на піклування про його, зокрема та в тому числі про його духовний розвиток. Отже, приймаючи до уваги те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти, з огляду на те, що відповідачка визнає позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав, повідомлена, розуміє та усвідомлює правові наслідки позбавлення її батьківських прав, не намагалась тривалий час вжити заходів для того, щоб змінити своє ставлення до дитини, налагодити з ним відносини, не бажає й на час розгляду справи в суді вчиняти активних дій для відновлення стосунків із сином та брати активну участь у його вихованні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , 2013 року народження є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Слід зазначити, що стаття 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. На підставі викладено,

Outcome: approved