Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до громадянина Арабської Республіки Єгипет [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 19.04.2019 в м. Києві зареєструвала шлюб з відповідачем. Вони є батьками спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства відповідача є підтвердженим свідоцтвом про народження. З моменту одруження сімейне життя між ними почалось погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, що негативно впливає на її емоційний стан та спричиняє душевні страждання. З травня 2019 року ведення спільного господарства між ними припинене, вони проживають окремо, відповідач мешкає в Арабській Республіці Єгипет. Вона розчарувалась у моральних та етичних якостях свого чоловіка та має глибоке переконання у відсутності подальшого сенсу підтримувати з ним сімейні відносини. Просила розірвати шлюб між ними. 07.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, надане судове доручення та зупинено провадження у справі. 29.11.2023 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Клімушев Є.В. надав заяву про розгляд справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 19.04.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №631. Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України кожен має право на свободу. Свобода людини у сфері сімейних відносин це право діяти (або не діяти) в межах, визначених законом, людина вільна у вирішенні питання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають декілька років та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позовні вимоги були задоволені.

Outcome: approved