Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до відповідача, у якому вказано, що 02.02.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем укладено Кредитний договір № 2035523518. 21.10.2022 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 120050,56 грн., з яких: 91045,18 грн. сума заборгованості по тілу; 29005,38 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості по комісії. \~ \~ \~ \~Згідно з Реєстром боржників № 2 до Договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 37680,53 грн., з яких: 27000 грн. сума заборгованості по тілу; 10680,53 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості по комісії. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених Кредитним договором. \~ \~ \~ \~Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки Позивача, ні на рахунки Первісного кредитора. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 2035523518 від 02.02.2021 року, у розмірі 120050,56 грн., з яких: 91045,18 грн. сума заборгованості по тілу, 29005,38 грн., сума заборгованості за відсотками; стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 2035523518_САRD від 02.02.2021 року у розмірі 37680,53 грн., з яких: 27000 грн. сума заборгованості по тілу, 10680,53 грн. сума заборгованості за відсотками; стягнути з відповідача судовий розмірі 2684\~грн.;\~стягнути з\~відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 10000 грн. 20.06.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 26.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому, окрім іншого, вказано, що відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як позивачем не надано до позову доказів направлення повідомлення боржника про відступлення права вимоги. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували право ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Станом на день написання відзиву, відповідач не отримував жодного повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, а відтак у нього відсутній обов`язок сплачувати кошти позивачу. Також, позивачем не надано доказів передачі йому документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, зокрема акту прийому-передачі документів від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Суду не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». На підтвердження позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надано суду розрахунок заборгованості, станом на 21.10.2022, відповідно до якого первісний кредитором нарахована заборгованість за кредитним договором 2035523518 від 02.02.2021 у загальному розмірі 120050,56 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 91045,18 грн. та заборгованості за процентами в сумі 29005,38 грн. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надано суду розрахунок заборгованості, станом на 18.01.2023 відповідно до якого первісний кредитором нарахована заборгованість за договором 2035523518_CARD від 02.02.2021 у загальному розмірі 37680,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 27000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 10680,53 грн. Позивач не надав доказів на підтвердження видачі позичальнику грошових коштів за умовами угоди про надання кредиту 2035523518 від 02.02.2021 (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо). Позивачем надано в матеріали справи копію з копії заяви про видачу готівки, проте така заява не є доказом саме факту видачі готівки і не може підтверджувати факт видачі коштів. Також позивачем не надано виписки з особового рахунку. Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом виконання позивачем умов кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок, позивачем не надано. Позивач в позовні заяві, також, просить суд стягнути борг за договором 2035523518_CARD від 02.02.2021 загальному розмірі 37680,53 грн. Проте, до матеріалів позовної заяви не додано жодного документу з якого вбачається, що це за кредит та борг, яка сума начебто надавалася відповідачу. До матеріалів позову долучена копія Додатку до анкети-заяви фізичної особи- підприємця на отримання кредитної лінії до дебетової картки від 01.02.2021. Проте, в кредитному договорі № 2035523518 позичальника зазначено як фізично особу без статусу «підприємця». Відтак, не зрозуміло до якої анкети-заяви долучено додаток. Вказано, що позивач просить суд стягнути кошти з неіснуючого договору 2035523518_CARD, оскільки його до матеріалів справи не долучено. Також, в позовній заяві відсутня інформація щодо виникнення договору № 2035523518_CARD. Вважає, що враховуючи відсутність будь-якого доказу, який би підтверджував існування між сторонами договору № 2035523518_CARD, суд позбавлений можливості надати оцінку такому договору, перевірити умови такого договору, правильність нарахування заборгованості та ін. Також відповідач вважає, що витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача, надав суду клопотання про проведення засідань за відсутності представника позивача. Представник відповідача надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.02.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2035523518 про надання кредитних коштів у загальному розмірі 100000,77 грн., з яких: 97657 грн. на споживчі цілі, 2343,77 грн. на придбання послуг на страхування, строком по 02.02.2026 року, зі сплатою 36 % річних(а.с. 4-12). Факт надання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 02.02.2021 року(а.с.34). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2035523518 від 02.02.2021 року, заборгованість склала 120050,56 грн., з яких: 91045,18 грн. сума заборгованості по кредиту і 29005,38 грн. сума заборгованості за відсотками, яка розрахована станом на 21.10.2022 року і складена АТ «ОТП БАНК»(а.с.35). 21.10.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №21/10/22, відповідно до якого АТ «ОТП БАНК» передало ТОВ ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитними договорами(а.с.42-45), у тому числі за Кредитним договором № 2035523518 від 02.02.2021 року, що також підтверджується наданим витягом з реєстру боржників(а.с.47). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Правовим наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні є надання йому права погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Між тим, на обставини погашення кредитної заборгованості первісному кредитору відповідач не посилається. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. З огляду на наведене суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 2035523518 від 02.02.2021 року у загальному розмірі 120050,56 грн., законними обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується посилання позивача на заборгованість за договором 2035523518_CARD від 02.02.2021 року у загальному розмірі 37680,53 грн. Крім досліджених доказів які відносяться до Кредитного договору № 2035523518 від 02.02.2021 року, матеріали справи містять анкету заяву на отримання кредиту/опитувальний лист(а.с.14), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача(а.с.18-19), податкова декларація відповідача як ФОП(а.с.20), виписку по рахунку відповідача у Приватбанку за 2020 рік(а.с.22-30), додаток до анкети заяви ФОП на отримання кредитної лінії до дебетної картки від 01.02.2021 року(а.с.31-32), згода дозвіл на обробку персональних даних від 01.02.2021 року (а.с.33). Вказані документи взагалі не містять посилання на договір № 2035523518_CARD від 02.02.2021 року. Також суду надано розрахунок заборгованості за договором №2035523518_CARD від 02.02.2021 року станом на 18.01.2023 року(а.с.36-41), витяг з реєстру боржників до договору факторингу за договором №2035523518_CARD(а.с.46). Суд погоджується з позицією відповідача в частині того, що суду позивачем не надано належних доказів, які б достеменно підтверджували існування договору № 2035523518_CARD, і як результат, суд позбавлений можливості надати оцінку такому договору, перевірити умови такого договору, його складові, статус сторін договору і правильність нарахування заборгованості. У цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити. Щодо вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина друга статті 137 ЦПК України). Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3)\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 20.02. 2023року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Воронюк С.О. укладено Договір про надання правової допомоги, та додаткова угода (а.с.51-54). Матеріали справи містять детальний опис(а.с. 55), акт підтвердження факту надання правничої допомоги(а.с.56), одер адвоката(а.с.57), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю(а.с.58). Сторона відповідача у відзиві на позов, не визнаючи позовні вимоги у повному обсязі, вважає, що витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення, оскільки позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задовольняються частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial