Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 вересня 2023 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 25 вересня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив 21/100 частин домоволодіння загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право приватної власності на 21/100 частин домоволодіння загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що позивач та відповідачка уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 вересня 2020 року, про те, що [PERSON] придбав, а [PERSON] продала 21/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за 121138,00 грн. Право власності на вищезазначене майно належить відповідачці на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2012, справа № 1516/3091/2012 та зареєстроване 22.10.2012. При підписанні договору та отриманні коштів сторонами було досягнуто згоди відносно усіх істотних умов щодо купівлі-продажу даного майна, однак оформити цю угоду в нотаріальному порядку, на сьогоднішній день не можливо, оскільки відповідачка ухиляється від походу до нотаріуса. За таких обставин, на сьогодні у [PERSON] відсутня можливість оформити вищевказану угоду в нотаріальному порядку та захистити свої майнові права, що змушує його звернутися до суду за захистом свого права власності з відповідними позовними вимогами. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно ст.\~177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.\~190\~ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать 21/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2012, справа № 1516/3091/2012 та зареєстроване 22 жовтня 2012 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 212568247 від 15 червня 2020 року. Крім того, 25 вересня 2020 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, про те, що [PERSON] придбав, а [PERSON] продала 21/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , за 121138,00 грн., що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 25.09.2020. [PERSON] відмовляється йти до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу належним чином, про що написала письмову заяву від 18.08.2023. Таким чином, позивач позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію 21/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , придбаної за укладеним договором купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме його нотаріальне посвідчення. Згідно звіту з визначення оціночної вартості об`єкту житлової нерухомості 21/100 частин домоволодіння загальною площею 40,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , за 121138,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Зобов`язання припиняється, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до договору купівлі-продажу, дійсним, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved