Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 19.10.2023 року до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), розміром 3,41 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] , померлому [INFO] , згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0332867, виданого на підставі рішення Звенигородської районної державної адміністрації № 291/98 від 27.08.1998 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Звенигородською районною державною адміністрацією членам ВАТ «Звенигора». В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 10 грудня 1998 року. Померлим [INFO] було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є позивач - [PERSON] . На підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори від 16 листопада 2001 року, на ім?я позивача державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину, спадщина складається з грошових вкладів. В той же час, в Свідоцтво про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло Позивачу в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, що належала померлому, в зв?язку з тим, що позивач дізналася про її існування після дзвінка старости села Гудзівки, Звенигородського району, Черкаської області, яка повідомила, що померлий [PERSON] отримав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0332867 від 07 жовтня 1998 року у приватну власність земельну ділянку площею 3,41 умовних кадастрових гектарів, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Гудзівської сільської ради Звенигородського району. Однак, за час свого життя померлий не встиг виготовити на власне ім?я державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач звернулася до Першої броварської нотаріальної контори Броварського району Київської області для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно надавши копію сертифікату, так як після смерті спадкодавця оригінал спадкоємець не знайшов. Постановою від 26.08.2022 року нотаріусом було відмовлено в його видачі в зв?язку з тим, що главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чітко визначено, що видача свідоцтва на майно проводиться нотаріусом після подачі спадкоємцем правовстановлюючого документу. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. 25.10.2023 року позивачем подано до суду клопотання про залучення третіх осіб. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.10.2023 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, клопотання про залучення третіх осіб задоволено та залучено в якості третіх осіб:[PERSON] та Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Надав заяву про розгляд справи без участі представника Звенигородської міської ради. При винесенні рішення покладається на розсуд суду згідно чинного законодавства. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі її представника [PERSON] . Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Від третьої особи -[PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.11.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В силу ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. У суді встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.1998 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, [PERSON] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 680 від 10.12.1998 року (а.с. 10). 29 вересня 1995 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Лазаревою В.П. за реєстровим №4777, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0332867 від 07 жовтня 1998 року [PERSON] на підставі рішення Звенигородської райдержадміністрації від 27 серпня 1998 року № 291/98 належить право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Звенигора», розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становить 17647 грн., який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Гудзівської сільської ради Звенигородського району. Місцезнаходження - Гудзівська сільська рада Звенигородського району Черкаської області. Сертифікат зареєстровано 07.10.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 180 (а.с. 12). Відповідно до копій Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Звенигородською райдержадміністрацією Звенигородського району Черкаської області ВАТ «Звенигора» Гудзівська сільська рада, міститься запис за № 180 про реєстрацію сертифіката серія ЧР № 0332867, 07 жовтня 1998 року, власник сертифікату - [PERSON] , місце проживання: м. Бровари, Київської області (а.с. 13-16). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕЕ № 963913 від 16.11.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2090, державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Лісковець Н.М., посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON] на частину вкладів є [PERSON] , та вона ж на іншу частину у зв`язку з відмовою на її користь [PERSON] (а.с.17). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2022 року нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку пай, розташовану на території Гудзівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, площею 3.41 га в умовних кадастрових гектарах, у зв?язку з тим, що главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чітко визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подачі спадкоємцем правовстановлюючого документу на майно (а.с. 19). Відповідно до інформації щодо нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі в розрізі областей зазначено, що нормативна грошова оцінка 1 гектара становить 33646 грн. у Черкаській області (а.с. 20-22). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено,що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачено першочергове право на спадкування за законом - мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Підпунктом 4. 18 п. 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України Про нотаріат, який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відтак встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved