Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача, органу місцевого самоврядування. Представниця - адвокатка Жак Н.Т. в інтересах довірителя [PERSON] звернулась в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , органу місцевого самоврядування - Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради з вимогами позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей: -сина [PERSON] , [INFO] ; -сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 03 жовтня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі народилось двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08 листопада 2019 року шлюб розірвано, діти залишились проживати з позивачкою. Рішенням суду визначено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - по 1 500 грн. щомісячно на утримання кожного з синів. Відповідачем аліменти не сплачуються, у зв`язку з чим, та наявною заборгованістю, виконавцем встановлено для відповідача ряд обмежень. Відповідач не бере участі у вихованні синів, не цікавиться їх життям, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх синів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у такому. Відповідач, його представниця - адвокатка Шевчук-Філімон Н.М., будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Судом прийнято рішення щодо подальшого руху справи. Органом місцевого самоврядування, діяльність якого спрямована на захист прав дитини: Службою у справах дітей Дубовецької сільської ради скеровано до суду письмовий висновок комісії з питань захисту прав дитини та рішення виконавчого комітету Дубовецької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своїх дітей. Представниця Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Слюзар Л.Л. в судовому засіданні підтримала висновок Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради, одночасно підтримавши позов. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 03 жовтня 2005 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб. В шлюбі народилось двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08 листопада 2019 року шлюб розірвано, діти залишились проживати з позивачкою (а.с. 4, 6-8). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області, ухваленим у справі ЄУН 341/290/19 визначено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - по 1 500 грн. щомісячно на утримання кожного з синів, починаючи з 19 лютого 2019 року. Враховуючи наявну заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 травня 2022 року у розмірі 25 853 грн. 28 коп., постановами державного виконавця від 04 травня 2022 року [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, керування транспортними засобами (а.с. 10-14). Відповідач не бере участі у вихованні синів, не цікавиться їх життям, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, протилежного судом не встановлено. 3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Враховуючи, належність повідомлення відповідача, його представниці, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності таких. У відповідності до статті 164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частиною 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення пункту 8 статті 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини. Оскільки згідно з чинним законодавством України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частини 4, 5 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 331/5427/17). Судом при розгляді справи у суді не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дітей суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як позов задоволено у повному обсязі, тому в силу статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати - 1 073 гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: approved