Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.02.2022 між позивачем та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №316361657002. Відповідно до п.п. 2.1-2.4.3, 3.3.3 Договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути кредит в передбачені договором строки, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. Банком встановлено кредит у сумі 200000,00 грн. зі строком дії на 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21.02.2027 на споживчі цілі. За користування кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29% річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 21 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно за умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та проценті відповідно до послідовності, визначеної договором. Відповідач, більше двох місяців поспіль неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість зі сплати основної суми боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом. Станом на 27.07.2023 загальна сума заборгованості за договором становить 211209,29 грн., а відтак позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та судових витрат. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.09.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.202 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшло клопотання від відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки на даний час перебуває за межами м. Києва у зв`язку з воєнними діями на території України та має інвалідність. При цьому, суд критично оцінює повторно подане клопотання та сприймає його як спробу затягування розгляду справи, оскільки справа перебуває на розгляді у суді з 13.09.2023. Отже, протягом цього періоду сторона відповідача мала змогу направити до суду письмові пояснення з приводу справи та викласти в них свої заперечення. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2022 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №316361657002. Відповідно до п.п. 2.1-2.4.3, 3.3.3 договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язувався належним чином використати і повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. Банком встановлено кредит у сумі 200000,00 грн. зі строком дії на 60 місяців, з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 21.02.2027 на споживчі цілі. За користування кредитом Позичальник зобов`язувався сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 29% річних. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 21 числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахуно , які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно за умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та проценті відповідно до послідовності, визначеної договором Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 27.07.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 211209,29 грн., яка складається з наступного: 189986,78 грн. - борг за кредитом; 21222,51 грн. - проценти за користування кредитом за період з 28.02.2022 по 21.07.2023. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованості за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 2684,00. На підставі викладеного,

Outcome: approved