Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

У серпні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних, в якому позивач просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 52380,00 грн, інфляційні в розмірі 20436,98 грн, 3 % річних в сумі 3482,91 грн, а всього 76299,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2020 року постановою приватного виконавця Телявського А.М. було проведено опис та арешт майна, а саме легкового автомобіля марка Dacia Logan 901L, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. за реєстраційним номером 1036. Позивачка отримала від приватного виконавця висновок про вартість майна та заявку на реалізацію арештованого майна, адресовану ДП «СЕТАМ» за початковою ціною 52 380,00 грн. В рамках виконавчого провадження 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем Телявським А.М. складено акт про проведення електронних торгів при примусовому виконанні виконавчого напису, яким звернуто стягнення на майно [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 11194267000 від 06 серпня 2007 року, який укладався між [PERSON] і АК Інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник - ПАТ«Укрсиббанк»). Правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором на підставі договору від 11 жовтня 2019 року № № 2018/К про відступлення прав вимоги стало ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до протоколу № 503188 від 22 вересня 2020 року про проведення електронних торгів, предметом електронних торгів був автомобіль позивача. Переможцем електронних торгів визнано учасника торгів [PERSON] . Акт про проведені електронні торги від 13 жовтня 2020 року було видано на підставі протоколу про проведення електронних торгів від 22 вересня 2020 року № 503188 ДП «СЕТАМ». В акті вказується, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Акт про проведення електронних торгів є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством. За розпорядженням приватного виконавця в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису ТОВ «Вердикт Капітал» отримало 33483,58 грн за відчуження автомобіля. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року виконавчий напис, вчинений 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. за реєстраційним номером 1036, визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року позов [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 11.07.2023 р., визнано недійсним протокол № 503188 проведення електронних торгів, проведених 22 вересня 2020 року ДП «Сетам» Міністерства юстиції України з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Визнано недійсним акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 13 жовтня 2020 року про проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Позивач зазначає, що у справі №755/9502/22 встановлено, що кредитор ТОВ "Вердикт Капітал", який є стягувачем у виконавчому провадженні отримав кошти від реалізації майна. З огляду на те, що після виконання виконавчого напису, виконавчий напис був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, набуті кредитором кошти можуть бути повернуті позивачу в порядку ст. 1212 ЦК України. На думку позивача, відповідач з 14.05.2021 р. (з моменту визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню) безпідставно володіє коштами, які він отримав від реалізації автомобіля позивача, вартість якого згідно оцінки становить 52380,00 грн. Крім цього, на підставі ст. 625 ЦК України за порушення зобов`язання позивач нарахував інфляційні в розмірі 20436,98 грн, 3 % річних в сумі 3482,91 грн Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для повернення боржнику коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Правовою підставою для стягнення з позивача коштів є кредитний догові та наявність заборгованість за ним. Крім цього, вважає, що ст. 625 ЦК України не підлягає застосуванню у даних правовідносинах, оскільки право на застосування даної статті належить кредитору, а не боржнику, яким є позивач. У відповіді на відзив позивач зазначає, що кредитний договір не є правовою підставою для стягнення з позивача коштів. Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Саме в рамках виконавчого провадження відповідач отримав 33483,58 грн від реалізації майна, яке належало позивачу. Також звертає увагу, що прилюдні торги, протокол їх проведення та акт про реалізацію майна визнані недійсними в судовому порядку, а тому всі учасники мають повернуті у стан, який передував проведенню торгів. В запереченні представник відповідача зазначає, що належним чином укладений кредитний договір є обов`язковим до виконання. Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України, а кредитний договір є достатньою підставою для стягнення з позивача (боржника коштів). Ухвалою суду від 16.08.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено у спрощене позовне провадження із викликом сторін. Ухвалою суду від 06.11.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача від 26.09.2023 року про закриття провадження у цивільній справі №761/29131/23. У судове засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримавши відзив та зазначивши про неотримання грошових коштів від приватного виконавця. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ч4 ЦПК України) Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказаного висновку дійшов також Верховний Суд в постанові від 09.06.2022 р. у справі № 520/9588/16-ц Судом встановлено, що сторони були учасниками декількох судових справ: - справа № 761/26735/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року позов [PERSON] задоволено у повному обсязі. Визнано виконавчий напис за реєстраційний № 1036 від 24.06.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С., про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ - КАПІТАЛ» на суму заборгованості 96 548, 88 грн та на загальну суму 97 148, 88 грн таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] суму матеріального збитку у розмірі 52 380 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] суму морального збитку у розмірі 10 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1 681,60 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 17.11.2021 р. рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, змінено, викладено резолютивну частину рішення в редакції цієї постанови Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення шкоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення шкоди відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн 80 коп. Судовими рішеннями у справі встановлено, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194267000 було укладено між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» 06 серпня 2007 року, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин положення статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачали такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Звернення стягнення на предмет застави на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а тому вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. виконавчий напис не може підлягати виконанню. - справа № 761/45203/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про стягнення безпідставно набутих коштів. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року , позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець Телявський А.М., приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про стягнення безпідставно набутих коштів - залишено без задоволення. У цій справі спір про стягнення за правилами статті 1212 ЦК України безпідставно набутих коштів виник з правовідносин, пов`язаних із примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. Позивач була власником вказаного транспортного засобу, який вибув з її власності на користь фізичної особи, яка і є набувачем належного позивачу майна у розумінні ст. 1212 ЦК України. Водночас відповідач не є набувачем, власником чи володільцем транспортного засобу Dacia Logan та ніколи ним не був. Відповідач є лише власником грошових коштів в сумі 39 900,94 грн., які він отримав від вказаної вище фізичної особи. Враховуючи, що відповідач не є набувачем належного позивачу майна (транспортного засобу) та ніколи ним не був, то у позивача відсутнє право вимагати від відповідача повернення транспортного засобу чи відшкодування його вартості на підставі норм ст. 1212 ЦК України, а у відповідача відповідно відсутній обов`язок повертати такий транспортний засіб чи компенсувати його вартість. При цьому, підставою для перерахування коштів відповідачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором був не виконавчий напис нотаріуса, а електронні торги, на яких було продано транспортний засіб, належний позивачу. Водночас, доказів визнання електронних торгів недійсними матеріали справи не містять. За таких обставин, правова підстава для перерахування спірних грошових коштів відповідачу від реалізації автомобіля на електронних торгах не відпала, а тому підстави для застосування статті 1212 ЦК України відсутні. Апеляційний суд також погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення списаних з карткового рахунку позивача 3 352, 00 грн., як безпідставно набутих коштів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів стягнення з позивача на користь відповідача цих коштів на виконання саме виконавчого напису нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку. - справа №755/9502/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протоколу та акту про проведення електронних торгів недійсними, стягнення коштів. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року, який залишено без змін постановою Київського апеляційного суду віл 11 липня 2023року, позов [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним протокол № 503188 проведення електронних торгів, проведених 22 вересня 2020 року ДП «Сетам» Міністерства юстиції України з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Визнано недійсним акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 13 жовтня 2020 року про проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., ДП «СЕТАМ», [PERSON] в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору по \-\-\-\-\-330, 80 грн. з кожного. У даній справі встановлено, що кредитор ТОВ "Вердикт Капітал" , який є стягувачем у виконавчому провадженні отримав кошти від реалізації майна. З огляду на те, що після виконання виконавчого напису, виконавчий напис був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, набуті кредитором кошти можуть бути повернуті позивачам в порядку ст. 1212 ЦК України. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. За змістом постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18, якщо правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. В матеріалах справи міститься розпорядження приватного виконавця Телявського А.М. №62465587 від 13.10.2020 р., платіжне доручення №1573 від 13.10.2020 р., за якими в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано 33483,58 грн. Обставини перерахуванням вказаної суми коштів також встановлено у рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 17.08.2022 року та у рішенні Київського апеляційного суду від 11.07.2023 року. При цьому, посилання позивача щодо безпідставного отримання коштів, виходячи з оцінки транспортного засобу в розмірі 52380,00 грн суд не приймає до уваги, оскільки ТОВ «Вердикт капітал» фактично отримало 33483,58 грн. та саме ці кошти є безпідставно отриманими, які мають бути повернуті позивачу. Таким чином, оскільки, виконавчий напис, вчинений 24.06.2020 року приватним нотаріусом Кондратюком В.С. та зареєстрований за №1036 визнано таким, що не підлягає виконанню, а протокол № 503188 проведення електронних торгів, проведених 22 вересня 2020 року ДП «Сетам» Міністерства юстиції України з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 13 жовтня 2020 року про проведені електронні торги з реалізації транспортного засобу DACIA LOGAN 90 L, 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , визнано недійсними, то отримані ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти внаслідок реалізації автомобіля в сумі 33483,58 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки правова підстава, на якій вони були отримані, відпала. Щодо стягнення з відповідача інфляційних, 3 % річних за період з 14.05.2021 р. по 31.07.2023 з варто зазначити наступне. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що: наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.37); стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, на винну сторону нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (ч.41). Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20). Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даному випадку, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Позивач вважає початком порушення грошового зобов`язання - 14.05.2021 р. (дату прийняття рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/26735/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення шкоди, яким виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню). Між тим, згідно ч.1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Судове рішення у справі № 761/26735/20 набрало законної сили 17.11.2021 р. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 17.11.2021 р., якою рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, змінено, викладено резолютивну частину рішення в редакції цієї постанови Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення шкоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення шкоди відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн 80 коп. Відтак, на думку суду безпідставне користування відповідачем грошовими коштами позивача почалося з 17.11.2021, тобто з дня набрання судовим рішенням у справі № 761/26735/20 законної сили. Судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано інфляційні втрати, 3 % річних за період з 17.11.2021 р. по 31.07.2023 р., виходячи з суми безпідставно отриманих грошових коштів (33483,58 грн), а тому обґрунтованим є стягнення інфляційних в розмірі 10847,82 грн, 3 % річних в сумі 1711,79 грн. При цьому, суд критично оцінює посилання сторони відповідача на необхідність застосування до даних правовідносин п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зі змінами, які були внесені Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ, оскільки даною нормою матеріального права врегульовано питання можливості звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення виключно стосовно прострочення, яке було допущено позичальником за договором позики або банківського кредиту, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) в порядку, що передбачений главою 71 ЦК України. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів в сумі - 33483,58 грн, інфляційних в розмірі 10847,82 грн, 3 % річних в сумі 1711,79 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 647,38 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial