Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача [PERSON] адвокат Донець В.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою; судові витрати покласти на відповідачку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] , на підставі ордеру №39 від 21.04.1999 року виданий виконавчим комітетом Заводською радою народних депутатів міста Дніпродзержинська отримав у користування квартиру [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення №97 від 21.04.1999 року виконкому Дніпровської ради народних депутатів м. Дніпродзержинська. На вищезазначених підставах він виступив уповноваженим квартиронаймачем за вищезазначеною адресою. Квартира, на теперішній час, не приватизована та належить до комунальної форми власності. На теперішній час у квартирі зареєстровані члени сім`ї квартиронаймача: [PERSON] (кв. наймач), [INFO] ; [PERSON] (дочка), [INFO] . Вже протягом тривалого часу, однак не менше ніж з 11.08.2021 року по 11.08.2023р. за місцем реєстрації фактично не проживає: [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання Відповідачки підтверджується Актом про не проживання від 16.08.2023р., складений комісією техніків КП КМР «Добробут» та затверджений начальником юридичного відділу даного підприємства. Акт про не проживання надано особисто в руки 18.08.2023, як відповідь на його адвокатський запит від 11.08.2023р. Реєстрація Відповідачки за адресою місця мешкання Позивача порушує його права та спричиняє чималі матеріальні витрати на оплату комунальних витрат за утримання квартири. Також Позивач не може звернутися до відповідних служб міста для оформлення субсидії на квартиру. Наразі всі основні витрати по утриманню квартири несе Позивач. Реєстрація Відповідача є формальною, вона не мешкає за місцем реєстрації, у зв`язку з тим, що не спілкується і бажає підтримувати родинні відносини, а так само не бере участі в оплаті комунальних витрат та утриманні квартири у належному стані. Вищезазначені обставини справи у своїй сукупності свідчать про порушення прав Позивача з боку Відповідача і необхідності захисту таких прав судом, шляхом визнання Відповідача такою, що втратили право на проживання у спільній квартирі і як наслідок зняття Відповідача з реєстрації за даною адресою. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.18). 30 листопада 2023 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Донець В.В. в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати цивільну справу за його відсутності та за відсутності позивача. Позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалась та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янсьої міської ради в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи без представника Відділу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно копії особового рахунку № [NUMBER] , на підставі рішення виконкому № 97 від 21.04.1999 року, 28.04.1999 року був виданий ордер на заняття житлового приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] , де основним квартиронаймачем є [PERSON] , [INFO] (а.с.6 оберт). Згідно довідки №001245871, виданої ТОВ «Абонент ХХІ», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (кв. наймач) та [PERSON] (дочка). (а.с.6) Згідно акту про не проживання № 302 виданого КП КМР «Добробут» від 16.08.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 01.08.2021 року по 11.08.2023 року, про що підтверджують сусіди (а.с.7). Згідно повідомлення ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.10.2023 року, при перевірці за Інформаційним порталом Національної поліції громадянка [PERSON] , [INFO] , із заявами про перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] у період часу з 11 серпня 2021 року по 07 вересня 2023 року включно, до ВП №1 Кам`янського РУП не зверталась. (а.с.30) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною 1 статті 106 ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Згідно зі ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Окрім вище зазначеного, суд звертає увагу, що згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені повністю. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved