Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. З серпня 2020 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , вони спільно проживали однією родиною та вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання з відповідачкою [INFO] у них народився син [PERSON] . Але спільне життя між ними не склалося, що призвело до того, що він змушений був переїхати прожити до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , зараз служить в ЗСУ. Його син [PERSON] проживав разом з відповідачкою, він постійно матеріально допомагав та займався вихованням. Відповідачка [PERSON] після народження сина [PERSON] зареєструвала його народження сина [PERSON] зареєструвала його народження у Нікопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та отримала свідоцтво про народження дитини де він зазначений як [PERSON] . Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в якому зазначено, що державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, в графі батько зазначено [PERSON] та мати [PERSON] . У свідоцтві про народження вписані лише його ім`я. А прізвище зазначено « [PERSON] ». Він, неодноразово звертався до відповідачки з проханням внести зміни до актового запису про народження дитини, але відповідачка цього не зробила до сих пір. Відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні сина, мешкає окремо від дитини. У грудні 2022 року він дізнався від спеціалістів служби у справах дітей, що його син [PERSON] перебуває у лікарні у зв`язку з тим, що відповідачка покинула його сина. Він відразу відпросився у відпустку на тиждень до міста Нікополя для того, щоб забрати свого сина. 21.12.2022 року надав заяву до служби у справах дітей про зобов`язання зробити ДНК експертизу для встановлення батьківства по відношенню до сина та тимчасово влаштувати до сім`ї його матері [PERSON] . Та сам поїхав захищати нашу державу Україну від РФ. Він, з народження піклується своїм сином [PERSON] , любить його та не хоче допустити щоб він був без батька. Наказом служби у справах дітей його сина тимчасово влаштовано до сім`ї його матері [PERSON] та вона разом з [PERSON] проживає. Йому відомо, що службою у справах дітей подана позовна заява про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина. У зв`язку з тим, що він не вказаний у свідоцтві про народження, як батько змушений був звернутися для проведення ДНК експертизи. Згідно висновку експерта №MGT9383UA від 22.12.2022 року він [PERSON] , дійсно, є біологічним батьком [PERSON] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, і за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. Таким чином, не викликає сумніву той факт, що він є батьком малолітньої дитини [PERSON] . На підставі викладеного, просить суд визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Нікополі Дніпропетровської області. Зобов`язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису № 609 від 24 вересня 2021 року у Книзі реєстрації актів громадян про народження [INFO] [PERSON] , зробленого Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 30.03.2010 року), змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] . А також стягнути на його користь судовий збір, який був сплачений про подачі позову до суду. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 20.09.2023 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, призначено справу до слухання по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника Органу опіки та піклування Нікопольської міської ради Городничого О.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно вимог\~ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. За змістом\~ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі\~ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст.134 СК України,\~на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі ст. 52 Конституції Українидіти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Пункт 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженихНаказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. П. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихНаказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Судом встановлено, [INFO] народився [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень, відповідно до ст.ст.126,\~133,\~135 СК України, відомості про батька в актовий запис про народження дитини було зазначено на підставі ч.1\~ст.135 СК України\~(за вказівкою матері) (а.с.5). У шлюбі між собою [PERSON] та [PERSON] не перебувають. Згідно з ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України,\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 6 ст.81ЦПК України\~визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, звіту тесту ДНК на батьківство, [PERSON] , дійсно, є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак в осіб, що не мають родинних зв`язків, і за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 % (а.с.14). Таким чином, беручи до уваги висновок (звіт), у суду не викликає сумнівів той факт, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , а тому позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved