Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

22.09.2023 р. до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов, поданий адвокатом Сікорською І.С. в інтересах позивача [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни №39070 від 22.05.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 34981,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис №39070 від 22.05.2021 р. про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 34981,00 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №189118859 від 14.10.2020 р., укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №114 від 28.12.2020 р. є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 р., реєстр прав вимог № 5 від 16.04.2021 р. є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». Згідно чинного законодавства вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Натомість укладений між банком та відповідачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого нарису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ухвалою суду від 26.09.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У судове засідання позивач та його представник адвокат Сікорська І.С. не з`явилися, але в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, а сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2022 р. вбачається, що 03.12.2022 р. позивачка зареєструвала шлюб, в результаті чого змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . 14.10.2020 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №189118859, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети на суму 10000,00 грн. строком на 30 днів. Копія кредитного договору міститься в матеріалах справи З копії наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що 22.05.2021 р. приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №39070, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 189118859 від 14.10.2020 р., укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114 від 28.12.2020 р. є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (стягувач). Заборгованість за кредитним договором 189118859 від 14.10.2020 р. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 16.04.2021 р. по 12.05.2021 р. сума заборгованості складає 33781,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 12500,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21281,00 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 34981,00 грн. За заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та на підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 09.02.2022 року було відкрито виконавче провадження №68583001 (копія постанови міститься в матеріалах справи). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що кредитний договір, за яким відбулося стягнення заборгованості у виконавчому написі, не був нотаріально посвідчений, що свідчить про те, що серед документів, наданих стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не міг бути наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved