Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить зобов`язати Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт, накладений постановою серії АМ № 596732 від 16.02.2006 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Крикуна Сергія Адамовича про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в зв?язку з конфіскацією частини всього особистого майна у гр. [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.09.2005 року вироком Звенигородського районну суду [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 3, 311 ч. 2 КК України і обрано йому покарання за ст. 307 ч. 2 КК України - 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого; за ст. 309 ч. 3 КК України - 5 років позбавлення волі; за ст. 311 ч. 2 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 71 КК України до покарання за новим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Катеринопільсього районного суду Черкаської області у вигляді 2-х років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік і остаточно до відбутся призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. Міру запобіжного заходу засудженому залишити попередню - тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 25.05.2005 року. На підставі вказаного вироку суду Звенигородською державною виконавчою службою накладено арешт на майно [PERSON] , що підтверджується постановою серії MM№596732 від 16.02.2006 року. Вирок в частині конфіскації частини майна [PERSON] був виконаний, що стверджується довідкою № /26.1-43/28809 від 03.08.2023 року Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відсутність виконавчих відкритих та незавершених відносно боржника - [PERSON] , [INFO] , станом на 03.08.2023 року. Вирок суду було виконано, але арешт з майна [PERSON] , накладений на виконання вироку Звенигородского районного суду - не скасований. На даний час у Звенигородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби незавершених (відкритих) виконавчих проваджень відносно [PERSON] на виконанні не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою Звенигородського ВДВС. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а на момент його смерті, [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Вказану квартиру [PERSON] набув 30.10.2019 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] , є його матір - позивачка [PERSON] , відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 25.07.2023 року. Відомості про обтяження нерухомого майна [PERSON] наявне в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та рахується вказане обтяження з 16.02.2006 року по даний час. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] немає, вирок виконаний в повному обсязі і вищевказана постанова Звенигородської ДВС про накладення арешту на майно втратила свою актуальність, але її наявність заборони на відчуження майна [PERSON] позбавляє [PERSON] на отримання спадщини після смерті її сина - [PERSON] . Відповідачу - Звенигородському відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.09.2023 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.10.2023 року від представника третьої особи - прокурора Звенигородської окружної прокуратури Івакіної Ю. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 24.10.2023 року надійшла заява представника позивача адвоката Бабенка Р.В. про проведення розгляду без участі позивача та без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити. 07.11.2023 року від представника третьої особи - Головного управління державної податкової служби у Черкаській області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. 14.11.2023 року від представника відповідача - Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі державного виконавця за наявними матеріалами у справі. 14.11.2023 року ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 12.12.2023 року позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задоволити. Сторони в судове засідання не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 479. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вироку місцевого суду Звенигородського районну Черкаської області від 12.09.2005 року [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 3, 311 ч. 2 КК України і обрано йому покарання за ст. 307 ч. 2 КК України - 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого; за ст. 309 ч. 3 КК України - 5 років позбавлення волі; за ст. 311 ч. 2 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 71 КК України до покарання за новим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Катеринопільсього районного суду Черкаської області у вигляді 2-х років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік і остаточно до відбутся призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. Міру запобіжного заходу засудженому залишити попередню - тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 25.05.2005 року. Згідно заяви про прийняття спадщини від 25.07.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б., [PERSON] приймає спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73329815 від 25.07.2023 року, виданого приватним нотаріусом Побіянською Н.Б., до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис - тип: спадкова справа, номер у спадковому реєстрі № 70988871, номер у нотаріуса: 183/2023, спадкодавець: [PERSON] . Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії MM № 596732 від 16.02.2006 року, на підставі вироку місцевого суду Звенигородського районну Черкаської області від 12.09.2005 року з примусового виконання виконавчого листа № 1-136, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, де зазначено дані щодо наявної заборони про обтяження нерухомого майна [PERSON] - опис предмета обтяження: все майно, дата державної реєстрації: 22.02.2006 12:14:57, державний реєстратор: приватний нотаріус Побіянська Н.Б., документи, подані для державної реєстрації: постанова Звенигородська ДВС від 16.02.2006, підстава внесення запису: рішення про державну прав та їх обтяжень, індексний номер: 49425337 від 30.10.2019 11:48:56, приватний нотаріус Побіянська Н.Б. Згідно відповіді Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 28809 від 03.08.2023 року вбачається, що відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відкритих виконавчих проваджень відносно боржника - [PERSON] , [INFO] , станом на 03.08.2023 року у Звенигородському відділі ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) не перебуває. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. У зв`язку з тим, що відкритих виконавчих проваджень відносно боржника - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , станом на 03.08.2023 року у Звенигородському відділі ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) не перебуває, вирок суду, за яким виникла підстава щодо зазначеної заборони виконаний, вказане обтяження підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушуються права позивача, зокрема, позбавляють [PERSON] на отримання спадщини після смерті її сина [PERSON] , підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Розподіл судових витрат між сторонами. Суд вирішує порядок розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, проте оскільки позивач не просив суд стягувати судовий збір з відповідача, останній слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved