Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення перерахованої суми коштів набутих без достатньої правової підстави. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є клієнтом АТ «Універсал Банк», який зокрема відкриває поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти «Монобанк». Позивачем було оформлено платіжну картку АТ «Універсал Банк» «Монобанк» номер [NUMBER] , розрахунковий рахунок ІВАN: [NUMBER] . 18.06.2021 о 17:50 год позивач шляхом використання платіжного терміналу «ІВох» намагався здійснити готівкове поповнення власної Платіжної картки. У зв`язку з обмеженнями щодо поповнення готівкою платіжних карток фізичних осіб, позивач здійснив два окремі платежі, один з них у розмірі 4999,00 грн та інший 4800,00грн. При цьому, платіжний термінал працював некоректно, зі збоями, а тому він неодноразово вводив номер своєї картки. При повторному введенні номеру картки в платіжному терміналі «ІВох» позивачем було допущено помилку при введенні номеру своєї платіжної картки, яку позивач мав намір поповнити, внаслідок помилки фактично був введений номер іншої картки. Відтак, грошові кошти у загальній сумі 9799,00грн. помилково були переказані на номер іншої картки на розрахунковий рахунок [NUMBER] , відкритий в AT АТ «Універсал Банк», власник якого йому не був відомий. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2021 у справі № 756/10186/21 задоволено його заяву про розкриття банком банківської таємниці. 19.08.2021 позивач звернувся до відповідача щодо виконання рішення суду та надання інформації відносно власника картки по рахунку [NUMBER] . Позивач отримав відповідь на звернення №43143 від 15.09.2021, в якому банку повідомив, що зазначений рахунок належить AT «Універсал Банк» та є балансовим рахунком Банку, який використовується для обліку сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з іншими клієнтами банку. Отже, AT «Універсал Банк» без достатньої правової підстави набуло належні йому кошти в розмірі 9799,00 грн, які у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України зобов`язане повернути. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути помилково сплачені кошти, проте відповідач не виконував зазначені вимоги. 05.11.2021 позивачем була поштою направлена письмова вимога вих.№05/11 від 05.11.2021 про повернення помилково сплачених коштів, яка залишена без задоволення. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з АТ «Універсал Банк» на його користь безпідставно перераховані кошти у розмірі 9799,00 грн та покласти на відповідача витрати, пов`язані з сплатою судового збору у сумі 908 гривень 00 копійок. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2021 прийнято до розгляду справу та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду. 14.06.2022 на адресу суду від представника відповідача АТ «Універсал Банк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача заперечила щодо позовних вимог позивача, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 07.12.2022 до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Рябко С.О. надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заперечує щодо викладених у відзиві обставин. 22.02.2023 на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Рябко С.О. надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.03.2023 задоволено клопотання представника позивача, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк»: відомості про власника банківського рахунку, який був отримувачем грошових коштів і на рахунок якого надійшли грошові кошти, сплачені [PERSON] 18.06.2021, на суму 4999 грн. згідно квитанції від 18.06.2021 № 02АР-JJG2-1TMK-YEEY та на суму 4800грн. згідно квитанції від 18.06.2021 № P2AP-JJG2-1TM0-YDNQ, та які спершу надійшли на транзитний рахунок АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] , зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання або іншу відому адресу, РНОКПП (або паспортні дані особи, яка через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП), банківський рахунок, номер телефону; належним чином завірені копії платіжних документів, що підтверджують перерахування АТ «Універсал Банк» грошових коштів отримувачу, які сплачені [PERSON] 18.06.2021 на суму 4999 гривень згідно квитанції від 18.06.2021 № 02АР-JJG2-1TMK-YEEY та на суму 4800 гривень, згідно квитанції від 18.06.2021 № P2AP-JJG2-1TM0-YDNQ, та які спершу надійшли на транзитний рахунок АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] . 27.03.2023 та 03.04.2023 на адресу суду від Акціонерного товариства «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2023 надійшла витребувана інформація. 31.07.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про заміну неналежного відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» на належного відповідача [PERSON] , оскільки з наданої на виконання вимог суду відповідачем інформації вбачається, що отримувачем грошових коштів, перерахованих позивачем є [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2023 заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Рябко С.О. про заміну відповідача на належного у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення перерахованої суми коштів набутих без достатньої правової підстави, задоволено, замінено відповідача Акціонерне товариство «Універсал Банк» на належного відповідача [PERSON] по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення перерахованої суми коштів набутих без достатньої правової підстави. 28.08.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Рябко С.О. надійшла заява про зміну предмету позову та позовна заява (уточнена), в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] безпідставно перераховані кошти в розмірі 9799,00грн, оскільки ним було помилково перераховані ці кошти на рахунок відповідача. Оскільки вищезазначена заява, не суперечить законодавству, суд прийшов до висновку долучити до матеріалів справи дану заяву та прийняти її до розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. При цьому, 04.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідачем не надіслано, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] 18.06.2021 шляхом використання платіжного терміналу «ІВох» здійснив переказ грошових коштів на банківський рахунок [NUMBER] на суму 4999,00 грн та 4800,00 грн, що підтверджується квитанціями №02AP-JJG2-1TMK-YEEY та № Р2AP-JJG2-1TM0-YDNQ. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2021 по справі № 756/10186/21 заяву [PERSON] , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, задоволено, зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» надати [PERSON] інформацію відносно власника картки АТ «Універсал Банк» по рахунку [NUMBER] , а саме: прізвище, ім`я, по батькові власника картки, місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані та номер телефону власника картки. Відповідно до відповіді Акціонерного товариства «Універсал Банк» № [NUMBER] від 15.09.2021, рахунок [NUMBER] належить AT «Універсал Банк» та є балансовим рахунком Банку, який використовується для обліку сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з іншими клієнтами банку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.03.2023 задоволено клопотання представника позивача, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк»: відомості про власника банківського рахунку, який був отримувачем грошових коштів і на рахунок якого надійшли грошові кошти, сплачені [PERSON] 18.06.2021, на суму 4999 грн. згідно квитанції від 18.06.2021 № 02АР-JJG2-1TMK-YEEY та на суму 4800грн. згідно квитанції від 18.06.2021 № P2AP-JJG2-1TM0-YDNQ, та які спершу надійшли на транзитний рахунок АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] , зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання або іншу відому адресу, РНОКПП (або паспортні дані особи, яка через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП), банківський рахунок, номер телефону; належним чином завірені копії платіжних документів, що підтверджують перерахування АТ «Універсал Банк» грошових коштів отримувачу, які сплачені [PERSON] 18.06.2021 на суму 4999 гривень згідно квитанції від 18.06.2021 № 02АР-JJG2-1TMK-YEEY та на суму 4800 гривень, згідно квитанції від 18.06.2021 № P2AP-JJG2-1TM0-YDNQ, та які спершу надійшли на транзитний рахунок АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] . 27.03.2023 та 03.04.2023 на адресу суду від Акціонерного товариства «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2023 надійшла витребувана інформація, відповідно до якої, отримувачем грошового переказу від 18.06.2021 у сумі 4800,00грн та грошового переказу від 18.06.2021 у сумі 4999,00грн. є власник карткового рахунку № [NUMBER] , відповідач по справі [PERSON] . Позивач 05.11.2021 звертався до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з вимогою про повернення помилково перерахованих ним коштів на загальну суму 9799,00 грн., яка була залишена без задоволення. Також, позивач [PERSON] 23.08.2023 звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про повернення помилково перерахованих ним коштів на загальну суму 9799,00грн, в якій просив протягом 7 календарних днів перерахувати помилково переказану йому грошові кошти в розмірі 9499,00 грн, яка залишена без задоволення. Отже, факт перерахування позивачем 18.06.2021 грошових коштів на загальну суму 9499,00 грн на банківський рахунок, емітований на ім`я [PERSON] , підтверджено належними і достатніми доказами. Як описано вище, позивач стверджує, що перерахував ці кошти відповідачу помилково, оскільки мав намір перерахувати на свою платіжну картку в АТ «Універсал Банк» «Монобанк» номер [NUMBER] , а тому, [PERSON] отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави). Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Отже, для застосування норм ст. 1212 Цивільного кодексу України крім факту отримання або збереження однією особою майна (коштів) іншої особи, обов`язковою умовою є встановлення та підтвердження факту, що таке майно (кошти) набуте безпідставно (без достатньої правової підстави) та що між сторонами відсутні договірні правовідносини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з нормами ч.ч. 1-3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено вище, позивач стверджує, що перерахував спірні кошти відповідачу помилково, що, на його переконання, свідчить про те, що відповідач отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави). Факт перерахування [PERSON] 18 червня 2021 року грошових коштів на загальну суму 9799,00 грн на банківський рахунок, що належить [PERSON] , підтверджено належними доказами. Зважаючи на наведені вище вимоги процесуального закону та висновки Верховного Суду, суд вважає, що під час розгляду справи позивач належним чином довів, що ним перераховано спірні кошти [PERSON] помилково, отже, відповідно відповідач отримав дані кошти безпідставно (без достатньої правової підстави). Також, суд враховує поведінку [PERSON] , який після перерахування спірних коштів та з`ясування того, що кошти перераховані не на той рахунок, усіма законними та доступними способами намагався повернути дані кошти та вчиняв відповідні дії. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Матеріали справи не містять, та відповідачем не надано у спростування зазначеного будь- яких доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів та підтвердив, що спірні кошти були перераховані ним відповідачу помилково, без попередньої домовленості між сторонами та без належної правової підстави, в зв`язку з чим наявні достатні правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм ст. 1212 Цивільного кодексу України щодо повернення помилково (безпідставно) отриманих коштів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00грн.

Outcome: approved