Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

31.10.2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Гряділь І.М., який діє на підставі ордеру про надання правової (правничої) допомоги серії АО №1065593 від 02.10.2023 року, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів доходів (заробітку) для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2023 року до суду і до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що 07 червня 2008 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після одруження сімейне життя позивачки та відповідача складалось добре. Однак, після військового вторгнення Російської Федерації, на територію України позивачка змушена була покинути місце постійного проживання м.Харьків, а відповідач виїжджав на заробітки виконуючи будівельні роботи в Київській області. Під час виїзду з постійного місця проживання позивачка та відповідач дійшли згоди та домовленості, що позивачка виїде на тимчасове проживання на територію Західної України з дітьми. Відповідач в свою чергу буде шукати помешкання (квартиру, будинок, тощо) і забере її разом з дітьми до себе і вони будуть проживати разом, як одна ціла повноцінна сім`я. Згодом позивачка, згідно довідки від 28.06.2022 року за №2109-70013028079 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи разом з дітьми приїхали проживати в Закарпатську область, а відповідач продовжив працювати і час від часу приїзжав в м.Харьків по місцю їх постійного місця проживання. Знаючи про те, що відповідач має постійне місце проживання та роботи, позивачка стала наполягати щодо їхньої попередньої усної домовленості, але відповідач на її телефонні дзвінки час від часу не відповідав, уникав розмови з позивачкою. Також відповідач не цікавився її з дітьми життям та здоров`ям, який їх економічний, побутовий та морально-психологічний стан. Відповідач завжди посилався на поганий стан, постійною зайнятістю та значним об`ємом роботи. Позивачка неодноразово пропонувала приїхати до нього та дійти до якоїсь згоди або ж навпаки, щоб відповідач приїхав до неї. Також відповідач не цікавився своїми дітьми, їх здоров`ям, соціальними зв`язками, сімейним виховуванням, духовним та фізичним розвитком дітей. В зв`язку з чим протягом останнього року сімейні стосунки між подружжям погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя позивача та відповідача не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, у них різні погляди на життя. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Крім того, представник позивача вказує, що неповнолітні діти перебувають на повному утриманні у позивачки, оскільки відповідач у добровільному порядку коштів на утримання двох неповнолітніх дітей не надає, тому просив суд також стягнути із відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти щомісячно, в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 жовтня 2023 року до повноліття дітей. Ухвалою суду від 14.11.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання з`явилась. 23.11.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача Гряділь І.М. надійшла заяву, якою представник просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. 27.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Столяренко О.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1069762 від 15.11.2023 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей представник відповідача зазначила, що під час перебування у шлюбі всі витрати по утриманню сім`ї ніс відповідач, так як позивачка ніде не працювала і не працює. Після військового вторгнення Російської Федерації на територію України сім`я була змушена покинути місце постійного проживання м. Харків та виїхати на територію Західної України. Для забезпечення сім`ї, позивачка переїхала в іншу місцевість в пошуках роботи. Не дивлячись на те що сімейне життя між подружжям не склалося, відповідач постійно допомагав і допомагає грошима на утримання дітей, цікавився економічними, побутовими та морально-психологічними проблемами дітей, регулярно перераховує кошти на побутові потреби та забезпечує у разі необхідності, необхідними для навчання речами. Відповідачем неодноразово пропонувалось визначитись з постійною сумою виплати аліментів щомісячно, так як він і так перераховує кошти на утримання дітей добровільно, позивачка не надавала жодних пропозицій. Представник відповідача також зазначила, що враховуючи той факт, що на даний час відповідач не працює і проводить утримання дітей з власних збережень, для розуміння необхідної суми до виплати, просить визначити тверду суму аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину 2833,00 грн. (на двох дітей 5666,00 грн.) щомісяця. Також представник відповідача просила суд проводити розгляд справи без участі відповідача. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №715 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2008 року) Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.10.2008 року), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 17.05.2012 року). Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Відповідно до\~ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Крім того, статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкають разом з матір`ю, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами. За змістом частини першої статті 160\~СК\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 181СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Як убачається зі змісту позовної заяви позивачка визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частці від доходу батька, тому суд не приймає до уваги бажання відповідача сплачувати аліменти у частці від доходу, оскільки така вимога суперечить діючому законодавству. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2023\~рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає з 1 січня 2023 року - 2833 гривень. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, який є достатньо молодою, здоровою, працездатною людиною, відсутність на його утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, тому суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів буде справедливим, оскільки під час розгляду справи стороною позивача не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 1/2 частки на двох дітей, не надано жодних відомостей щодо несення витрат на утримання дітей, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Стороною позивачки не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному нею розмірі. Також, судом враховано, що утримання дітей є обов`язком не тільки батька, а і матері. Крім того, позивачка просить стягнути аліменти за минулий час, починаючи з 20 жовтня 2023 року. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, суд зазначає наступне. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду\~від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу -\~із дня подання такої заяви. Це передбачено статтею 191\~Сімейного кодексу України. З аналізу положень ст. 194 СК України вбачається, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У такому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але\~не більш як за десять років. Така можливість стягнути аліменти за минулий період є виключенням із загального правила і доступна якщо: раніше аліменти не стягувалися; позивач доведе що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від надання утримання дитині. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , направила до Фрунзенського районного суду м.Харкова поштовою кореспонденцією 26 жовтня 2023 року, що підтверджується відміткою на конверті «Укрпошта». 31.10.2023 року вказана позовна заява надійшла до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Доказів того, що позивач намагалась отримати аліменти на утримання спільних дітей з відповідача з 20 жовтня 2023 року, матеріали справи не містять. Отже, аліменти належить стягувати з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 26.10.2023 року. Виходячи з викладеного, суд приходять до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 жовтня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Враховуючи, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачкою при подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial