Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

[PERSON] 05 жовтня 2023 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ТОВ «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2023 року позову заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 26 жовтня 2023 року було направлено поштою до суду квитанцію про сплату судового збору, яка надійшла до суду 30 жовтня 2023 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Позивач у своєму позові посилався на те, що 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 8413 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» у розмірі 13 342 грн. 50 коп. Підставою вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису зазначено кредитний договір № 553665-А, укладений між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , проте такого договору він не укладав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 25 червня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 62419133 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Зазначив, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою ВАСУ від 01 листопада 2016 року, визнано незаконною та скасовано постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, стягувачем було подано кредитний договір, який не був посвідчений нотаріально. Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не відносяться до переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Вважає, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса є незаконним, тому що виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. Просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. від 15 квітня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 8413, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 13 342 грн. 50 коп. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 1\~073 грн. 60 коп. Відповідач ТОВ «Фінфорс» про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах доказами. Третій особі приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Колейчику В.В. у встановленому порядку було направлено копію позову з додатками і копію ухвали про відкриття провадження. У встановлений строк письмових пояснень на позов подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 8413, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 553665-А від 08 травня 2019 року, укладеним між [PERSON] і ТОВ «СС Лоун», у розмірі 13 342 грн. 50 коп. (а.с. 5). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 25 червня 2020 року [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 62419133 з примусового виконання виконавчого напису № 8413 від 15 квітня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. (а.с. 6-7). За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат». У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 квітня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виконавчого напису № 8413, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 553665-А від 08 травня 2019 року розмірі 13 342 грн. 50 коп., не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. (а.с. 38), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved