Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київскої області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення шкоди,\~завданої внаслідок\~ДТП. В\~позовній заяві\~позивач вказує,\~що 06.10.2020\~року о\~03\~год.\~20\~хв.\~в м.\~Ірпінь по\~вул.\~Західна,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~«DACIA»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~що на\~праві приватної\~власності належить\~йому,\~не вибрав\~безпечної швидкості\~в русі,\~внаслідок чого\~допустив наїзд\~на паркан.\~Внаслідок ДТП\~транспортний засіб\~отримав механічні\~пошкодження,\~відтак йому\~було завдано\~матеріальної шкоди.\~Постановою Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~від 11\~листопада 2020\~року у\~справі №367/6659/20\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~внаслідок якого\~трапилась зазначена\~дорожньо-транспортна\~подія,\~визнаний [PERSON] .З метою\~визначення дійсної\~вартості матеріального\~збитку заподіяного\~внаслідок ДТП,\~було проведено\~огляд пошкодженого\~транспортного засобу\~«DACIA\~LOGAN»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~у оцінювача\~ФОП [PERSON] .\~На підставі\~огляду було\~складено Звіт\~про оцінку\~вартості матеріального\~збитку,\~заподіяного власникові\~колісного транспортного\~засобу «DACIA\~LOGAN»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~№ 506/11-20\~від 12.11.2020\~року.\~Так,\~відповідно до\~Звіту про\~оцінку вартості\~матеріального збитку,\~заподіяного власникові\~колісного транспортного\~засобу «DACIA\~LOGAN»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~№ 506/11-20\~від 12.11.2020\~року,\~вартість відновлювального\~ремонту колісного\~транспортного засобу\~«DACIA\~LOGAN»\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~складає 218\~813,88\~грн.,\~ринкова вартість\~транспортного засобу\~складає 132\~093,60\~грн. Таким чином,\~транспортний засіб\~є фізично\~знищеним,\~оскільки вартість\~відновлювального ремонту\~перевищує вартість\~транспортного засобу\~до ДТП.\~Відповідно до\~ч.\~30.2\~статті 30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~якщо транспортний\~засіб вважається\~знищеним,\~його власнику\~відшкодовується різниця\~між вартістю\~транспортного засобу\~до та\~після дорожньо-транспортної\~пригоди,\~а також\~витрати на\~евакуацію транспортного\~засобу з\~місця дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Так,\~відповідно до\~Звіту №506/11-20\~від 12.11.2020\~року вартість\~транспортного засобу\~внаслідок аварійних\~пошкоджень складає\~12\~031,01\~грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 120 000,62 грн. (132 093,60 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 12 031,01 грн. (вартість транспортного засобу внаслідок аварійних пошкоджень)) та вирішити питання про розподіл судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Конюшко Д.Б. через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , за що накладено адміністративне стягнення на [PERSON] у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн. Відповідно до звіту № 506/11-20 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу складеного 12 листопада 2020 року ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «DACIA LOGAN MCV» реєстраційний номер [NUMBER] становить 132 093,60грн.; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «DACIA LOGAN MCV» реєстраційний номер [NUMBER] без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 218813,88грн.; вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобіль «DACIA LOGAN MCV» реєстраційний номер [NUMBER] становить 12\~031,01грн. ринкова вартість автомобіля «DACIA LOGAN MCV» реєстраційний номер [NUMBER] до моменту ДТП, становить 132093,60грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «DACIA LOGAN MCV» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.28 ЗУ № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана ,зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст.29 цього Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно ст. 30 - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Згода чи незгода потерпілого передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зазначений висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20). Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Також, слід врахувати зміст п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, у якому роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Так, зі звіту, проведеного на замовлення потерпілого, встановлена залишкова вартість пошкодженого автомобіля, проте позивачем не надано суду даних, де саме перебувають залишки автомобіля і чи не розукомлектовані вони, чи зберігаються в тому вигляді, що і на момент проведення дослідження. При цьому позивач зазначає, він, як потерпіла особа, визнав автомобіль фізично знищеним. Разом з тим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23), - порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду. У випадку, його погодження з визнанням автомобіля фізично знищеним, він передає залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим набуває право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Проте, цього в даному випадку не відбулось - позивач, не надає суду жодних підтверджень того, що залишки пошкодженого в ДТП автомобіля буди передані відповідачу, винуватцю ДТП, також відсутня в суді інформація і щодо зняття спірного автомобіля з обліку, тим самим суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що позивач не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним. Відсутня в суді і інформація щодо наявності чи відсутності у позивача страховки в період дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, позивачем не подано жодного доказу того, що відповідач був повідомлений належним чином про проведення огляду пошкодженого автомобіля «DACIA LOGAN» реєстраційний номер [NUMBER] , оцінювачем ФОП [PERSON] 20 жовтня 2020 року. Задоволення вимог про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 120000,62грн. виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача не можна визнати обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з зазначених позивачем підстав, та виходячи з наданих доказів і встановлених на їх підставі конкретних обставин та правовідносин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов необґрунтований і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed