Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

представник - адвокат Лопухович А.О. звернулася у суд в інтересах [PERSON] з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. В обґрунтування позову зазначається, що 14.08.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №7891, на підставі якого на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] стягнуто заборгованість, ніби-то не сплачену в строк за кредитним договором №ROD0SE00001254 від 30.03.2006 в сумі 570 100,04 грн, з яких: 13 875,86 грн - заборгованість за тілом кредиту, 138 600,89 грн - заборгованість за відсотками, 7 095,66 грн - комісія, 407 527,63 грн - пеня та 3000 грн - за вчинення виконавчого напису. 28 серпня 2018 року головним державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Мацюк В.І. було винесено постанув про відкриття виконавчого провадження за заявою відповідача ВП [NUMBER]. У жовтні 2023 року позивачка вказує, що випадково дізналася про існування даного виконавчого напису та виконавчого провадження, оскільки нею було з`ясовано накладення арешту на пенсійну картку. Вважає, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає до виконання. Кредитний договір, на якому було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. Крім того, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у виконавчому написі нотаріуса, а при винесені оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус не вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості, у тому числі щодо нарахування пені і відсотків поза межами строку позовної давності. Таким чином, просив визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 09.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Також, даною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. копію нотаріального напису №7891 від 14.08.2017 та усіх документів, на підставі яких він був вчинений. Крім того, 09.11.2023 постановлено ухвалу про забезпечення позову. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Згідно поданих заяв просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 27 листопада .2023 року представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» було подано відзив на позовну заяву, згідно якого з вказаним позовом АТ КБ «Приватбанк» не погоджується та заперечує проти нього в повному обсязі, вважає зазначену позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У своїй позовній заяві [PERSON] визнає факт укладення з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язань за ним. При цьому, жодного доказу на підтвердження відсутності боргу позивач не надала. Позичальник [PERSON] не надала доказів виконання своїх боргових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк». Крім того, жодного доказу визанння Договору недійсним матеріали позовної заяви не містять. Отже, виконавчий напис є цілком правомірним, а доводи позивача нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже виконавчий напис вчинено з дотримання вимог закону. Також, представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що Банк не є належною стороною та не може бути відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки видача виконавчих написів не входить до видів діяльності банку, право на вчинення виконавчого напису має нотаріус. Отже, цей спір стосується оскарження дій органу владних повноважень та справа не підпадає під перелік справ підвідомчих загальним судам. Враховуючи викладене, просить у позові відмовити у повному обсязі. Крім того, заперечує щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у позовні заяві не обґрунтовано попередній розрахунок таких витрат, матеріали справи не містять будь-яких підписаних актів чи квитанцій, що унеможливлює встановлення конкретного переліку послуг адвоката, у зв`язку з чим відповідач повністю заперечує розрахунок суми судових витрат та просить дану позовну вимогу залишити без задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без її участі. Також вказала, що надати належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких він був вчинений не має можливості, оскільки копії виконавчих написів за 2017 рік знищено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.03.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ROD0SE00001254, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000 грн строком до 19.03.2009 (а.с.39-42) 14 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №7891, на підставі якого на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №ROD0SE00001254 від 30.03.2006 в сумі 567 100,04 грн, з яких: 13 875,86 грн - заборгованість за тілом кредиту, 138 600,89 грн - заборгованість за відсотками, 7 095,66 грн - комісія, 407 527,63 грн - пеня, а також та 3000 грн - за вчинення виконавчого напису. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису - 570 100,04 грн (а.с.13). 28 серпня 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису головним державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мацюк В.І. було винесено постанув про відкриття виконавчого провадження за заявою відповідача ВП [NUMBER] (а.с.12). Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 3.1 - 3.5 п. 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: 1) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 -1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 662 від 26.11.2014, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.06.2019, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Водночас представником відповідача, якому були направлені позовна заява та додані до неї документи, не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним були надані нотаріусу всі передбачені законом документи на підтвердження існування та безспірності заборгованості позивача. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 викладений правовий висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зроблено висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 554/6777/17-ц зазначається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому позивач категорично заперечує суму заборгованості заборгованості, що апріорі свідчить про неможливість її стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки між сторонами є спір щодо такої заборгованості. У свою чергу, представником відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності та безспірності зазначеної у виконавчому написі нотаріуса заборгованості позивача перед відповідачем. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору щодо існування заборгованості позивача за вищевказаним кредитним договором, а отже безспірність заборгованості позивача як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису в даному випадку очевидно відсутня, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо тверджень представника відповідача, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, суд звертає увагу на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) зазначено, що "відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача". Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн (за подання позову) підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією 0.0.3287715434.1 від 06.11.2023. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останньою судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 1073,60 грн. З огляду на перебування головуючого судді Панчука М.В. на навчанні у НШСУ з 04.12.2023 по 08.12.2023, повне судове рішення виготовлено 11.12.2023, в перший робочий день. На підставі наведеного,

Outcome: approved