Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

02 травня 2023 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 33\~332,74 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі не здійснюють оплату за комунальні послуги в повному обсязі. 08.05.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 20.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності та зупинення провадження до моменту виявлення спадкоємців [PERSON] 26.06.2023 року справу призначено до слухання по суті. 07.09.2023 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову та стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх часток на право власності на квартиру. Представник позивача в судовому засіданні підтримала остаточні позовні вимоги, просила позов задоволити, заперечувала щодо застосування строків позовної давності, оскільки вони переривались, так як відповідачі здійснювали часткові проплати за надані послуги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не направляв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належить 2/3 частки, а [PERSON] належить 1/3 частки зазначеної квартири. За цією адресою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за затвердженими в установленому порядку тарифами, проте вони не оплачують їх в повному обсязі, внаслідок чого станом на 18.04.2023 року за період з 01.10.2017 року по 31.03.2023 року заборгованість становить 33\~332,74 грн. Згідно з п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~ст. 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, відповідачі систематично недоплачують за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2017 року по 31.03.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 33\~332,74 грн. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідач заявив суду клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги заявлені за період з 01.10.2017 року, а відповідно до положень ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, суми нараховані відповідачам у чергові періоди більш ніж за три роки до подання позовної заяви, стягненню не підлягають. Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти застосування строку позовної давності з тих підстав, що відповідачі періодично здійснювали проплати на певні суми, а тому строки переривались. Так, згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого розрахунку заборгованості, відповідачі періодично здійснювали проплати за надані їм послуги, а тому стоки позовної давності не пропущені, у зв`язку із чим клопотання відповідача не підлягає до задоволення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідачів на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги по постачанню теплової енергії та гарячої води в сумі 22\~221,83 грн. з [PERSON] та 11\~110,91 грн. з [PERSON] , відповідно до їх часток у праві власності на квартиру. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 2 684 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved