Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

АТ "Таскомбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2125910772 від 12.08.2022 року у розмірі 244 854,18 грн. та судовий збір в сумі 3672,81 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12.08.2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір №2125910772, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 210052,50 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту, зі строком 60 місяців, річними процентами у розмірі 0,01% від суми боргу за договором, та щомісячними процентами у розмірі 2,49% від суми кредиту. У порушення умов кредитного договору № 2125910772 від 12.08.2022 року [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 2125910772 від 12.08.2022 року належним чином не виконує, не сплачує нараховані проценти за користування кредитом, в результаті чого станом на 30.03.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 244 854,18 грн., а саме: 210 052, 50 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2,01 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 34 799,67 грн. заборгованість за щомісячними процентами. 01.09.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та АТ "Таскомбанк" укладено договір факторингу № 01/09/21, відповідно до якого АТ "Таскомбанк" набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивачем було направлено відповідачу повідомлення-вимогу про сплату заборгованості. Однак відповідач на теперішній час заборгованість не сплатила, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. У вказаній справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов суду не подала. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, 12.08.2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено кредитний договір №2125910772, що підтверджується підписами сторін на кредитному договорі. Згідно з п. 1.1 договору кредит надано в сумі 210 052,50 грн. на строк 60 місяців. Відповідно до п. 1.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5910772, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з паспортом кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" № 5910772, який також підписано відповідачем [PERSON] , кредит [PERSON] отримала на строк 60 місяців з платою за користування - 0,01% річних та 2,49% щомісячно. Відповідно до договору факторингу № 01/09/21від 01.09.2021 року встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило АТ "Таскомбанк" право вимоги до позичальників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень". Як вбачається з додатків до договору факторингу, на користь АТ "Таскомбанк" ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" відступило в тому числі і вимоги за кредитним договором від 12.08.2022 року, укладеним з [PERSON] .. 20.02.2023 року АТ "Таскомбанк" направило [PERSON] повідомлення-вимогу № 3343/70.2.2, в якій повідомила про відступлення прав вимоги за договором № 2125910772 від 12.08.2022 року, наявність заборгованості та необхідність її сплати, що підтверджується копіями повідомлення-вимоги, накладної Укрпошти та опису вкладення у цінний лист від 21.02.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 30.03.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 244 854,18 грн., а саме: 210 052, 50 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2,01 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 34 799,67 грн. заборгованість за щомісячними процентами. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "Таскомбанк" до суду за захистом своїх прав. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд звертає увагу на те, що кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики він є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (частина перша статті 638 ЦК України). Зокрема, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] 12.08.2022 року укладено кредитний договір №2125910772, ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачу строковий кредит у розмірі 244 854,18 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача станом на 30.03.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 244 854,18 грн., а саме: 210 052, 50 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2,01 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 34 799,67 грн. заборгованість за щомісячними процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованості за кредитним договором №2125910772 від 12.08.2022 року у розмірі 244 854,18 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved