Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт того, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Він та його дружина [PERSON] з 21 квітня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочок [PERSON] та [PERSON] . Крім власних дітей заявник утримує малолітню [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] подану заяву підтримали. [PERSON] пояснив, що на даний час він знятий з військового обліку за станом здоров`я і не є військовозобов`язаним. Однак він має сина, який на даний момент проживає з матір`ю у Франції, через запровадження воєнного стану він не може виїхати за межі території України для зустрічі з дитиною. Він працює директором компанії, його заробіток складає приблизно 60 80 тисяч гривень на місяць. Він утримає своїх дочок [PERSON] та [PERSON] . Крім того, з ним спільно проживає та перебуває на його повному утриманні дочка його сестри [PERSON] , 2018 року народження, мати якої не має чоловіка і не має можливість утримувати дитину та повністю її забезпечити. Він робить все можливе, щоб його діти та [PERSON] на рівних умовах отримували освіту та приймали участь у всіх можливих розвиваючих гуртках. Вважає, що встановлення судом факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей дозволить йому бачитись із сином за кордоном. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, заяв по суті справи не надали. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. \~У відповідності до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~Згідно з ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~Частиною 2 ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. \~\~\~Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~Згідно з ч. 1 ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") м.\~Київ,\~3\~червня 1999\~року \~ \~ \~ \~ \~ \~Справа N\~1-8/99,\~ N\~5-рп/99\~зазначено,\~що Важливі положення щодо розуміння поняття "утриманство" та похідних від нього термінів "утримання", "утриманець" тощо містять стаття 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і стаття 31Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". Цими статтями передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Визначено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. За вказаним рішенням Конституційного Суду України , членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: а)\~неповнолітні; б)\~непрацездатні; в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом. Після 1999 року діюче законодавство у частині визначення осіб, які перебувають на утриманні, не змінилось, при вирішенні даної справи по суті суд виходить з основних засад, визначених рішенням Конституційного Суду України, хоча встановлення факту, про який просить заявник, не пов`язане з пенсійними чи соціальними виплатами, питаннями спадщини, тощо. Згідно з наданими документами судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21 квітня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №286 (а.с.21). [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 22,23). [PERSON] народилась [INFO] в м. Чернігові. Батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України, відомості про батька дитини внесені до актового запису зі слів матері, тобто ця дитина не має батька, який мав би за законом обов`язок її утримувати (а.с.25 ). Згідно з актом про фактичне проживання осіб без реєстрації, заявник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спільно проживають у квартирі [ADDRESS] (а.с. 30). Квартира двокімнатна та належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 03.09.2019 (а.с. 26-29). Також судом під час розгляду даної справи було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що вона є сусідкою заявника та мешкає за адресою: [ADDRESS] , їх діти разом спілкуються та граються. Тривалий час [PERSON] дійсно утримує та виховує [PERSON] , [INFO] , піклується про неї. Від шлюбу з [PERSON] позивач має трьох дітей, один з яких повнолітній. Квартира в [ADDRESS] , була придбана, у тому числі за кошти [PERSON] . Ця обставини їй відома, бо вона часто з ними бачиться та спілкується. Він сплачує комунальні платежі та купляє всім продукти. Проживає [PERSON] зі своїми дітьми та разом з [PERSON] , та за кошти [PERSON] утримують [PERSON] . Стосунки в родині теплі, конфліктів не виникає. Аналогічні письмові свідчення надали [PERSON] та [PERSON] , з яких також вбачається, що дружина [PERSON] на час бойових дій проживає у Франції, однак за кошти чоловіка (а.с. 38-41). При дослідженні майнового стану заявника суд встановив, що згідно з податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за І півріччя 2023 [PERSON] мав загальну суму доходу 1424009,92 грн (а.с. 8-85). Відповідно до ст.\~23\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» визначено умови відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а саме: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Таким чином, визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей. Разом з тим, згідно з записами у військовому квитку [PERSON] він не військовозобов`язаний, 02.04.1997 Ріпкинським РВК знятий з військового обліку (а.с. 17-20). Таким чином, за загальноприйнятими критеріями визначення перебування на утриманні, [PERSON] є батьком та виконує передбачений законом обов`язок щодо утримання двох своїх дочок, які є неповнолітніми. [PERSON] , віком 5 років, встановлено, що вона не має батька, проживає разом з заявником, з яким має родинні стосунки, так через брак доходів своєї матері перебуває на утриманні [PERSON] , який в змозі надавати їй допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про доцільність встановлення юридичного факту за заявою [PERSON] , оскільки на його утриманні дійсно перебувають троє неповнолітніх дітей, яким він забезпечує належні умови проживання та виховання.

Outcome: approved