Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та без участі позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 10.11.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 30.11.2023 року о 09:30 годині, про що було повідомлено сторони у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] , народився [INFO] , у свідоцтві про його народження серія [NUMBER] , його прізвище записано російською мовою як « [PERSON] », в графі «батьки», запис прізвища матері та батька позивача записано російською мовою як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження відповідача (рідної сестри позивача) серії [NUMBER] , її прізвище записано російською мовою як « [PERSON] », в графі «батьки», запис прізвища матері та батька відповідача виконано російською мовою як « [PERSON] ». За паспортом серії [NUMBER] , виданий Ренійським РВУМВС України в Одеській області 23.02.2000р., прізвище позивача записано державною мовою як « [PERSON] », проте у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане Ренійським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) від 13.06.2023 р. актовий запис № 17, прізвище матері позивача записано як « [PERSON] ». Раніше позивач не звертав на це уваги, але на теперішній час виникла необхідність встановлення родинних відносин між ним та матір`ю, з підставі прийняття спадщини та переоформлення нерухомого майна після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Тому, позивач був вимушений звернутися до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин. Родинні відносини між позивачем та його матір`ю підтверджуються: копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданий 23.02.2000р., копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданий 12.02.1997р., копією свідоцтва про смерть [PERSON] , померлої [INFO] , копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , з відмітками про батьків, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , з відмітками про батьків, витягом № 0918 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, та іншими доданими документами. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, а факт встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення права на спадкування. Щодо вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, з надвірними спорудами [ADDRESS] , що підтверджується випискою із по господарської книги. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця сторони по справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак, на момент смерті матері позивач мешкав разом із нею, про що свідчить довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 07.06.2023р. Відповідач є рідною сестрою позивача, вона спадщину не прийняла, більш того не заперечує щоб спадщину оформив на своє ім`я позивач. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла у 2001р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003 р.), а позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, після смерті матері [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняв позивач [PERSON] . Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем, отже вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує щоб позивач оформив її на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р., однак, він не мав змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на право на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved