Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

8 серпня 2023 року до Вишгородського районного суду, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Білого В.С., надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути на його користь з відповідача 87752,04 грн, з яких: 16219,53 гривень 3% річних; 71532,51 гривні інфляційні витрати, а також просить стягнути витрати по сплаченому судовому збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначено,\~що 18\~липня 2022\~року Вишгородським\~районним судом\~Київської області\~у справі\~№363/3264/21\~ухвалено рішення про відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «УНІКА» з [PERSON] у розмірі 139964,48 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист у справі №363/3264/21 та пред`явлено на примусове виконання. 03 січня 2023 року рішення Вишгородського районного суду Київської області виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5007 на суму 119605,53 грн та №4912 на суму 20358,95 грн. Позивач, посилаючись на положення статей 22 та 625 ЦК України, зазначає, що має право на стягнення з відповідача, який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди із застрахованим у позивача транспортним засобом, суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми 139964,48 грн за весь час прострочення, а саме з 21 лютого 2019 року, коли позивачем було здійснено страхове відшкодування по страховому акту і згідно доручення №071438 потерпілому, та по 03 січня 2023 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Після виконання судом вимог частини шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, хвалою суду від 16 серпня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 14:00 17 жовтня 2023 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку. 17 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Сокур С.В. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та про ознайомлення із матеріалами справи, оскільки відповідач не отримав копії позовної заяви. Так, як убачається із конверту, надісланого відповідачу із ухвалою суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, повернувся до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». 17 жовтня 2023 року представником відповідача отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується відповідною розпискою. Розгляд справи, призначений на 17 жовтня 2023 року, не відбувся, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті. Наступну дату судового засідання визначено 30 листопада 2023 року об 11:10, про що повідомлено учасників провадження. 2 листопада 2023 року до суду, через електронний суд, від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, до якого долучено відзив з додатками. У судове засідання, призначене на 30 листопада 2023 року, учасник провадження не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження суд враховує, наявність клопотання позивача, яке міститься у позовній заяві, про розгляд справи у відсутності представника, а також положення статті 223 ЦПК України та відсутність клопотань від сторони відповідача про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Що клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву, суд, враховуючи, що копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками стороною відповідача отримано 17 жовтня 2023 року, право відповідача подати відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, встановлений судом з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, тобто до 01 листопада 2023 року, положення статей 120, 126, 127 ЦПК України, а також, що відзив на позовну заяву подано до суду 02 листопада 2023 року, з пропуском строку на один день, що не є суттєвим порушенням, вважав, що клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву з додатками на позовну заяву частковому задоволенню, продовживши адвокату Сокур Д.В., як представнику відповідача у справі, строк на подання відзиву з додатками на позовну заяву до 02 листопада 2023 року. Так, як убачається із відзиву на позовну заяву, сторона відповідача, заперечуючи проти позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення збитків від інфляції та 3% річних, вказує, що позивачем не надано доказів щодо можливого перебування ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] у будь-яких правовідносинах, де б, у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, позивач виступав кредитором, а відповідач боржником і йому надсилалася будь-яка вимога кредитора, при цьому посилається на позицію, викладену у Інформаційному листі №10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 року Верховної Ради до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування статті 625 ЦК України» та його погодження вказаним судом, а також на «Аналіз практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві», про який Апеляційний суд Харківської області згадує у своїх «Узагальненнях відповідальності за порушення грошового зобов`язання», позицію, викладену у постановах Верховного Суду України у 2016 році. Також, у відзиві зазначено, що відповідач з 09 травня 2022 року призваний на військову службу, а тому був позбавлений можливості виконувати рішення суду, яке ним виконано впродовж двох місяців після відкриття виконавчих проваджень. На підставі викладеного, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу , орієнтовний розмір яких становить 10000,00 гривень. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року у цивільній справі №363/3264/21 стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 139964 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 48 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, сплаченого судового збору (а.с. 8-12, 76-78). Вказане заочне рішення суду не переглядалося у порядку, встановленому статтями 284, 288 ЦПК України та, відповідно до статті 289 ЦПК України, набрало законної сили. Як убачається із вказаного рішення суду та встановлено судом під час розгляду справи №363/3264/21, 14 грудня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . У зв`язку з настанням страхового випадку, страхувальник автомобіля «Вольво», реєстраційний номер [NUMBER] , МПП Фірма «Ерідон» 14 грудня 2018 року звернулось до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування. 20 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт з висновком комісії щодо виплати страхового відшкодування на загальну суму 239964,48 грн., згідно Наказу ПрАТ «СК «Уніка» №00282560 від 20 лютого 2019 року виплатити МПП Фірма «Ерідон» страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 239964,48 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП [PERSON] . Грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] ФОП, згідно платіжного доручення №071438 від 21 лютого 2019 року в розмірі 239964,48 грн. ПрАТ «СК «Українська страхова група» було перераховано ПрАТ «СК «Уніка» компенсацію в розмірі 100 00,00 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, що підтверджується платіжними дорученнями №13477 від 30 травня 2019 року № 3776. Таким чином, не відшкодованою сумою страхового відшкодування залишилась 139964,48 грн. Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як зазначено позивачем та цей факт визнається стороною відповідача, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року у цивільній справі №363/3264/21 було звернуто для примусового виконання. У відзиві на позовну заяву зазначено номера виконавчих проваджень: №70005207 від 11 жовтня 2022 року та №011038 від 06 жовтня 2022 року. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно платіжного доручення №5007 від 03 січня 2023 року Відділ ВДВС Вишгородського РУЮ здійснив переказ коштів ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 119605,53 грн з призначенням платежу: №363/3264/21, 07.09.2022, [PERSON] , №70011038, кошти за ВД стягнуті на користь стягувача (а.с. 14). Згідно платіжного доручення №4912 від 03 січня 2023 року Відділ ВДВС Вишгородського РУЮ здійснив переказ коштів ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 20358,95 грн з призначенням платежу: №363/3264/21, 07.09.2022, [PERSON] , №70011038, кошти за ВД стягнуті на користь стягувача (а.с. 15). Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 139964, 48 грн на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року у справі №363/3264/21. При цьому позивач, звертаючись до суду з цим позовом та здійснюючи розрахунок зазначених витрат, вказує на початок періоду порушення його прав з 21 лютого 2019 року з дати здійснення ним страхового відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої є відповідач, та до 03 січня 2023 року до дати отримання коштів за рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2022 року у справі №363/3264/21, здійснених у примусовому порядку. Проте з таким розрахунком позивача суд не погоджується, враховуючи таке. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно із частиною п`ятою цієї статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу). Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 161/12771/15-ц, від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17. Згідно приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо відсутності підстав для застосування положень статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, які у інших справах неодноразово були предметом перегляду у Верховному Суді та щодо їх вирішення сформована практика, яка підлягає застосуванню. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Так, відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з відшкодування страховику (позивачу) виплаченої ним суми страхового відшкодування, у розмірі встановленому судовим рішенням у справі №363/3264/21, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат на суму боргу, відповідно до статті 625 ЦК України, саме з наступного дня після дати ухвалення судом рішення, тобто з 19 липня 2022 року, оскільки, відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, виникнення зазначеного грошового зобов`язання обумовленого рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що початком періоду розрахунку має бути 19 липня 2022 року, а кінцем періоду розрахунку має бути виконання відповідачем рішення суду в повному обсязі, тобто 03 січня 2023 року. Отже, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума інфляційних витрат у розмірі 9909,41 грн та трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 1933,00 грн, а всього 11842,41 грн. На підставі викладеного, позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції та 3% річних, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2684,00 гривні та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (а.с. 6). Оскільки позов ПрАТ «СК «Уніка» до [PERSON] задоволено частково, суд вважає, що заявлені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог з відповідача у розмірі 674,77 грн (11842,41 (розмір задоволених позовних вимог) х 2684,00 (розмір сплаченого судового збору) : 87752,04 (розмір заявлених вимог). Згідно із\~ пунктами\~13\~частини другої, частини\~восьмої статті\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову на\~відповідача,\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: Договір доручення №ЮК/СУ від 02 вересня 2019 року на правові (юридичні-консультативні) послуги, укладений між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Юридична компанія «Старк Україна» (а.с. 20-21), Додаткову угоду №2 від 02 січня 2023 до Договору доручення №ЮК/СУ від 01 вересня 2019 року (а.с. 22), Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №1/23ю від 02 січня 2023 року, укладеного між адвокатським бюро «Білий» та ТОВ «ЮК «Старк Україна» (а.с. 23-25), Акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №1 від 01 серпня 2023 року до Договору про надання правової допомоги №1/23ю від 02 січня 2023 року, відповідно до якого вартість послуг Бюро становить 5000 гривень. Згідно із пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи те, що позов ПрАТ «СК «Уніка» задоволено частково, судові витрати, які позивач поніс на правничу допомогу, підлягають розподілу у відповідності до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача має бути стягнено 674,77 грн грн., (11842,41 (розмір задоволених позовних вимог) х 5000 (розмір витрат на правову допомогу) : 87752,04 (розмір заявлених вимог).

Outcome: partial