Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовну заяву тим, що 23.02.2022 року між сторонами, за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1058-3815. Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 18000,00 грн. зі строком кредитування 300 днів, заявленим строком 21 день, зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 2,00 % в день та стандартної 3% в день. [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання,чим порушує умови кредитного договору в результаті чого станом на 11.07.2023 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 121\~997,50грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 16 060,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 105\~937,50 грн. З огляду на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з цим позовом. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, позицію відповідача та її представника в письмових поясненнях вважає необґрунтованою та безпідставною та такою, що направлена на уникненні відповідачем від своїх зобов`язань, взятих на себе відповідно до договору про відкриття кредитної лінії №1058-3815. Представник відповідача згідно письмових пояснень заперечив проти заявлених вимог позивача та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на викладенні обґрунтування своїх заперечень у раніше поданих письмових поясненнях. З вимогами позивача він не погоджується, оскільки позивачем не надано пояснень щодо суми заборгованості за кредитним договором. Таким чином, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги недоведені. Позивач не надав до суду жодного первинного банківського документу, який відповідає статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому у задоволені позовних вимог має бути відмовлено у повному обсязі у зв`язку із відсутністю доказів видачі кредитних коштів. На підтвердження факту видачі кредитних коштів Позивачем було надано копію листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (додаток № 4 до позову - Довідка від 19.07.2023 року, вих № 2993, видана ТОВ «ФК «Компанія «Контрактовий дім»). Вважає, що даний документ не може підтверджувати факт видачі кредитних коштів, оскільки він не є первинним банківським документом, з огляду на наступне. Єдиним допустимим доказом отримання готівкової валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), меморіальні ордери: платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки: можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Проте, як зазначає представник відповідача, таких документів у підтвердження видачі коштів та наявної кредитної заборгованості позивачем не було надано. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 дійшла висновку, що умови кредитного договору. які передбачають нарахування відсотків поза межами строками кредитування є відсотками за неправомірне користування кредитними коштами. які кредитор має право нараховувати в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак представник відповідача вважає, що заборгованість за даним кредитом становить 25 560.00 грн., однак за відсутності видачі кредитних коштів позивачу має бути відмовлено у задоволені позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 23.02.2022 року між ТОВ «УКРКРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1058-3815 (а.с.9-14). Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Правила відкриття кредитної лінії (а.с. 20-22), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 23), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 24) є невід`ємними частинами договору та разом з Договором про відкриття кредитної лінії (який також є невід`ємною частиною договору) складають єдиний договір. За змістом п. 10.12 Договору невід`ємними його частинами є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту. Відповідач підтвердив, що ознайомлений із вказаними документами та зобов`язувався виконувати їхні умови. Слід зазначити,\~що і\~Правила відкриття\~кредитної лінії,\~і Договір\~про відкриття кредитної лінії містять електронний підпис відповідача, тобто він був ознайомлений з їх змістом. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів у розмірі 18000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (п.п. 2.1 договору про відкриття кредитної лінії). Відповідно до п. 4.1 Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 18000.00 гривень. Дата надання/видачі кредиту: 23.02.2022. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту (п. 4.2 Договору): кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Відповідно до п. 4.4. Договору, базовий період складає 21 календарний день. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Сплату процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду (п.4.5). Проценти за користування Кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. Позичальник підписанням цього Договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених позичальником коштів на рахунок кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені позичальником кошти можуть надійти на рахунок кредитодавця із затримкою, несе позичальник. Відповідно до п. 4.6 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: - стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою). Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.5.5 цього Договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування Кредитом за наступною ставкою: - пільгова процентна ставка становить 2,00 % (дві цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що Позичальнику протягом першого Базового періоду надана можливість сплати процентів за користуванням Кредитом за Пільгової процентною ставкою. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Пільгової процентної ставки дорівнює 2.00 %, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням Кредитом за Пільгової процентною ставкою цим Договором не передбачена (не була надана Позичальнику). Знижена процентна ставка становить 2.00 % (дві цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.4.6 Договору розмір Зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір Зниженої процентної ставки дорівнює розміру Пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за Пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування. Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (п.4.8 Договору), отже дата повернення (виплати) кредиту 20.12.2022 року, а також строк Договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника. Відповідно до п. 4.11 Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту обчислені на основі припущення, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку платежів за Договором, наведеного в додатку 3 до цього Договору, при цьому у зв`язку з належним виконанням обов`язку зі сплати процентів проценти нараховуватимуться за ставками, наданими в межах програм лояльності. Обчислення загальної вартості Кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за весь строк кредитування здійснюється відповідно до Методики Національного банку України. Отже відповідно до вищевказаного Договору та невід`ємної частини договору відповідно до п. 10.12, а також довідки від 19.07.2023 року, вих.. № 2993, видана ТОВ «ФК «Компанія «Контрактовий дім»), відповідач отримала кошти шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок відповідача (а.с. 25-27) шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, а тому доводи представника про те, що документів у підтвердження видачі коштів та наявної кредитної заборгованості позивачем не було надано є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами. З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо ненадання позивачем належних документів, які б підтверджували, надання кредиту. Слід відзначити, що в Паспорті споживчого кредиту міститься посилання на ліцензію «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту» згідно Розпорядження №2401 від 08.06.2017 року, ліцензія безстрокова. Тому, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. За змістом п.п. 5.2 п. 5 Правил відкриття кредитної лінії, надання заявником відповіді кредитодавцю про повне та безумовне прийняття оферти (Акцепт) щодо укладення договору в електронній формі в Особистому Кабінеті заявника/позичальника,шляхом надсилання електронного повідомлення,підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем в СМС-повідомленні або шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний заявником/позичальником в заявці, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором А981 у договорі приєднався до Правил надання споживчих кредитів визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодилася із вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язана його (Договір) виконувати в повному обсязі. Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт укладення вказаного вище кредитного договору. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що матеріалами справи доведено належними доказами укладення кредитного договору між сторонами, відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір про відкриття кредитної лінії №1058-3815 від 23.02.2022 року, однак умови договору порушила. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Рішення про можливість надання кредиту (направлення Оферти) приймається кредитодавцем на підставі автоматизованої обробки заявки заявника та інших дій, передбачених цими Правилами (зокрема дій, передбачених пунктами 4.5. 4.9.цих Правил). Сума кредиту та інші умови надання кредиту визначаються на підставі інформації,зазначеної в заявці, фінансового стану та оцінки кредитоспроможності заявника та результату дій, передбачених пунктом 4.14 цих Правил (п.п.4.14.- 4.15п.4 Правил відкриття кредитної лінії). Відповідачу [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 18000,00 грн. за кредитним договором № 1058-3815 від 23.02.2022 року на банківський рахунок позичальника з використанням в казаних ним реквізитів електронного платіжного засобу (а.с.14, 27). Відповідачем не спростовувався факт отримання вказаних ним коштів. Отже, судом установлено, що сторони уклали кредитний договір. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за цим договором. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором № 1058-3815 від 23.02.2022 року станом на 11.07.2023 року становить 121\~997,50 грн. та складається з: прострочена заборгованість за кредитом 16060,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 105\~937,50 грн. (а.с. 16-16). Суд звертає увагу, що заборгованість за нарахованими процентами нараховувалась протягом 300 календарних днів включно по 20.12.2022 року строк кредитування. Після вказаної дати проценти не нараховувались, а лише дублювалась вказана сума по 11.07.2023 року. Щодо заперечення представника відповідача відносно сум, зазначених у розрахунку, то слід відзначити, що це є його припущення, яке нічим не мотивоване та не підтверджене належними доказами. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що розрахунок заборгованості не є доказом існування боргу. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, те, що пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), оскільки відсотки за користування кредитом нараховано в межах строку визначеного Договором та відповідно до змісту позовної зави та розрахунку заборгованості позивачем не заявлялась вимога про стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня). Слід відзначити, що відсотки нараховуються на основі тіла кредиту. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №1058-3815 від 23.02.2022 року на загальну суму 121\~997,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 2147,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. В зв`язку із задоволення позову, витрати на підготовку відповідачем відзиву на позовну заяву залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved