Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін позиція позивача Позивачка через свого представника адвоката Медвідя В. А. звернулась до суду з позовом в якому просить стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 12425,00 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позову позивач покликалась на те, що, що сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.09.2021 присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що відповідач лише сплачує аліменти в розмірі 1500 гривень на місяць та не приймає участь в інших витратах на дитину. Разом з тим, відповідач відмовляється брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: проведенням 03.11.2023 стоматологічним лікуванням дитини в медичному центрі «Bright dentistry» в м. Вінниця на яке позивач сплатила кошти у розмірі 248500,00 грн. З огляду, що позивач, указані витрати понести сама, тому просила стягнути з відповідача 50% понесених витрат в сумі 12425,00 грн додаткових витрат на утримання дитини. А також просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи - до яких входять витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились. Разом з позовною заявою, представником позивачки подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. позиція відповідача Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.23). 09.11.2023, разом з позовною заявою від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивачки відсутності, зазначивши, що позов підтримує, та просить його задовольнити в повному обсязі. 12.12.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у медичному центрі «Bright dentistry», а саме: фото до і після чистки зубів [PERSON] і панорамний знімок до та після лікування [PERSON] . Клопотання просить розглянути у відсутності відповідача та його представника. 13.12.2023 позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, позивачка скористалась своїм правом та подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, відповідач про причини неявки не повідомив, судом проведено розгляд справи по суті в судовому засіданні 15.12.2023 за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. При цьому суд, без видалення до нарадчої кімнати, відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів виходячи з того, що таке не відповідає вимогам, що ставляться до такого, відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України не містить обґрунтування обставин, які може підтвердити чи аргументів, які повинен спростувати, а також не доведено неможливість отримання такого самостійно, так як відповідно до частини другої статті 39 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров`я" ч. 2 ст. 285 Цивільного кодексу України батьки мають право на отримання інформації про стан здоров`я дитини (до 18 років). Суд врахував також, що згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180, 192\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 «Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково». Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У Постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц висловлено наступну правову позицію: «В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність». Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Київ, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). \~ \~ \~ \~Рішенням Гайворонського районного суду від 15.09.2023 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8-11). З копії акту виконаних робіт виданого Медичним центром «Bright dentistry» (м. Вінниця, вул. І. Богуна, 2) від 03.11.2023 щодо лікування пацієнта [PERSON] [INFO] , вбачаються надані наступні послуги: медикаментозний сон вартістю 8600,00 грн, кофердам, загальною вартістю 300,00 грн, діагностичні знімки загальною вартістю 300,00 грн, професійна гігієна молочних зубів вартістю 600,00 грн, хірургічний набір Анти-снід вартістю 300,00 грн, видалення молочних зубів загальною вартістю 2100,00 грн, лікування карієсу загальною вартістю 4400,00 грн, пульпіт, періодонтит з відновленням зуба загальною вартістю 4350,00 грн, коронки загальною вартістю 3900,00 грн. Загальна вартість послуг складає 24850,00 грн (а.с.13). З фіскального чеку про оплату готівкою наданих послуг ФОП [PERSON] , (стоматологічний центр, [ADDRESS] ) вбачається про проведення оплати за медикаментозний сон вартістю 8600,00 грн, кофердам, загальною вартістю 300,00 грн, діагностичні знімки загальною вартістю 300,00 грн, професійна гігієна молочних зубів вартістю 600,00 грн, хірургічний набір Анти-снід вартістю 300,00 грн, видалення молочних зубів загальною вартістю 2100,00 грн, лікування карієсу загальною вартістю 4400,00 грн, пульпіт, періодонтит з відновленням зуба загальною вартістю 4350,00 грн, коронки загальною вартістю 3900,00 грн на загальну суму 24850,00 грн (а.с.14). Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № № 520/12681/17 (провадження № № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. З наданого акту виконаних робіт (а.с. 13) та фіскального чеку про сплату коштів (а.с. 14) вбачається які медичні послуги були надані [PERSON] 2019 року народження, розмір понесених витрат за такі. Зважаючи на зміст медичних послуг, суд погоджується з аргументами позивача про те, що вони, викликані саме особливими обставинами та не входять до витрат, які покриваються стягуваними щомісячно аліментами, вважає такі пов`язаними з разовими проблемами зі здоров`ям дитини. Однак при цьому суд відкидає з загального обсягу витрат витрати на професійну гігієну в розмірі 600,00 грн. На думку суду профілактичне лікування у стоматологічній клініці не є тими особливими обставинами, які вимагають додаткових матеріальних витрат. Також слід вказати, що відповідачем не обґрунтовано, що його матеріальне становище не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат. Та суд виходить з того, що він є особою працездатного віку і може в рівній з позивачкою частині нести витрати на лікування свого сина. У зв`язку з цим суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 12125,00 грн, за виключенням витрат на професійну гігієну. Щодо судових витрат Позивачка звільнена від сплати судового збору згідно положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому, розмір судового збору, що підлягає сплаті за звернення до суду фізичною особою з позовом майнового характеру становить 1073,60 грн. Також позивачка понесла витрати на отримання професйної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн, в підтвердження чого наддала копію договору № 01/11 від 08.11.2023 про надання правової допомоги від 08.11.2023 між нею та адвокатом Медведем В. А., ордер про надання правничої допомоги ВА № 1058117, детальний опис наданих послуг виконаних адвокатом для надання правничої допомоги на суму 2500 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера № 69 від 09.11.2023 видану [PERSON] адвокатом Медведем В. А. на суму 2500,00 грн., акт № 1/11 приймання передачі коштів від 09.11.2023 між [PERSON] та адвокатом Медведем В. А. З акту № 1/11 від 09.11.2023 та детального опису наданих послуг вбачається, що адвокатом надано наступні послуги попереднє опрацювання матеріалів позовної заяви 0,25 год, 250 грн, підготовка до розгляду спарви (опрацювання законодавчої бази, аналіз номативного матеріалу, пошук і вивчення судової практики, формування правової позиції заперечень) 0,25 год, 250 грн, підготовка процесуальних документів (складання від імені позивача та подання до суду позовної заяви, заяви про розгляд справи без участі сторони, виготовлення копій документів) 2 год, 2000,00 грн. З договору про надання правничої допомоги № 01/11 від 08.11.2023 вбачається, що сторони домовились, що послуги адвоката оплачуються погодинно, година роботи адвоката коштує 1000,00 грн. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позов задоволено частково 97,59 % (12125*100/12425), то витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 1047,73 грн. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Також, у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналізуючи детальний опис робіт (наданих послуг) суд доходить до висновку, що вказані в такому попереднє опрацювання матеріалів позовної заяви та підготовка до розгляду справи (опрацювання законодавчої бази, аналіз нормативного матеріалу пошук і вивчення судової практики, формування правової позиції) не є самостійними послугами з надання правничої допомоги, входять до складу вказаної в такому акті послуги підготовки процесуальних документів(складання та подання до суду позовної заяви, заяви про розгляд справи без участі сторони). Відповідно суд вважає правильним не стягувати такі витрати за попереднє опрацювання матеріалів позовної заяви та підготовку до розгляду справи, стягнувши витрати за правничу допомогу за підготовку процесуальних документів виходячи з того, що такі підтверджені долученими доказами. З наведеного, суд вважає такими що підтверджені, є реальними, співмірними та розумними судові витрати позивачки на суму 2000,00 грн. Слід вказати, що заперечень щодо неспівмірності судових витрат від відповідача не надходило. Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково, витрати на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1951,80 грн (97,59*2000/100).

Outcome: partial