Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

12 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, визначивши заінтересованою особою приватного нотаріуса\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Ковальову Є.Є. (а. с. 2-5). В обґрунтування\~своїх вимог\~вказала,\~що 29 квітня 2023 року, о 14 годині 30 хвилин водій [PERSON] , 1984 року народження, керуючи автомобілем "Skoda Octavia" у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по середній смузі по пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, змінивши напрямок руху до правої смуги, допустив наїзд на [PERSON] , [INFO] , який керуючи електровелосипедом, рухався у правій смузі попутного напрямку. Внаслідок ДТП [PERSON] загинув на місці. Водій [PERSON] , не зупиняючись покинув місце пригоди. 29 квітня 2023 року, після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина. 25 травня 2023 року, заявниця подала заяву до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є., заяву про прийняття спадщини після смерті останнього. Стверджує, що померлий [PERSON] , розлучений 10. серпня 2010 року, вдруге шлюб ні з ким не укладав дітей від цього або інших шлюбів немає. Його батьки померли раніше, таким чином спадкоємців першої черги немає, так само як і спадкоємців другої черги тому, що він у батьків був однією дитиною, а баба та дід як з боку батька, так і з боку матері також померли. У зв`язку з тим, що з 2017 року вона з [PERSON] , проживали однією сім`єю, як подружжя, але без реєстрації шлюбу у неї виникла необхідність звернутися до суду першої інстанції, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] , для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті останнього. Зазначає, що вона познайомилася з [PERSON] у листопаді 2007 року в м. Дніпрі, під час відпочинку в одній компанії зі спільними друзями. З того часу вони підтримували, дружні стосунки. В жовтні 2017 року, перебуваючи у відрядженні в м. Дніпрі вона знову зустріла [PERSON] , з яким не бачилися кілька років. Під час спілкування між ними виникли романтичні стосунки та справжні почуття. В кінці листопада 2017 року вони вирішили проживати разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. З цією метою, вона переїхала з м. Харкова у м. Дніпро, до квартири на [ADDRESS] , яку винаймав [PERSON] . У серпні 2019 року, вона влаштувалася на роботу, у корпорацію "Озон С" в м. Дніпрі, в якій [PERSON] працював програмістом. Стверджує, що всі працівники цієї корпорації сприймали їх не інакше як справжнє подружжя. В серпні 2020 року вони з [PERSON] , почали винаймати квартиру по [ADDRESS] , а з вересня 2022 року переїхали мешкати у будинок по [ADDRESS] . Договір про наймання цього помешкання було укладено з нею, але в цьому договорі також було вказано, що разом з нею буде проживати ще й [PERSON] . Орендну плату за наймання цього будинку, як зрештою і інших приміщень де вони спільно мешкали, сплачував [PERSON] тому, що з липня 2021 року вона ніде не працювала, та перебувала на повному утриманні [PERSON] . Разом з цим, стверджує, що вони мали один до одного глибокі почуття, жили у мирі та злагоді, підтримували один одного. У них були взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Так, вони вели спільне господарство, та спільно облаштували будинок в якому проживали, разом купували меблі, продукти та предмети першого вжитку, разом подорожували, вели спільний бюджет, мали спільні плани на майбутнє, зокрема зареєструвати шлюб після закінчення війни. Їх цілком влаштовував і цивільний шлюб, головне, що вони один для одного були чоловіком і дружиною. Так їх сприймали і їхні рідні, близькі та знайомі, які їх оточували та із якими спілкувалися. Вказані факти свідчать, що між заявницею і [PERSON] склались усталені відносини, які притаманні подружжю. Вказує, що після трагічної загибелі чоловіка вона самотужки, за власний кошт, займалася питанням щодо організації його поховання. Надалі виникла необхідність встановити юридичний факт про те, що вони з померлим проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що дасть можливість заявнику отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з чим прохає суду встановити факт її проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з листопада 2017 року по 29 квітня 2023 року. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 15 годину 13 липня 2023 року (а. с. 60), яка надіслана учасникам справи 16 червня 2023 року за вихідним № 16677/23-вих/2-о/204/175/23 (а. с. 61). Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 113), в якій заявлені вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Заінтересована особа, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 67-69), в якій прохала ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 травня 2023 (а. с. 15). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023040000000382 від 29 квітня 2023 року (а. с. 16), з-поміж іншого вбачається що 29 квітня 2023 року, о 14 годині 30 хвилин водій [PERSON] , 1984 року народження, керуючи автомобілем "Skoda Octavia" у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по середній смузі по пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, змінивши напрямок руху до правої смуги, допустив наїзд на [PERSON] , [INFO] , який керуючи електровелосипедом, рухався у правій смузі попутного напрямку. Внаслідок ДТП [PERSON] загинув на місці. Водій [PERSON] , перебуває у стані алкогольного сп`яніння (Драгер -2,11 проміле). 22 серпня 2022 року між [PERSON] та заявницею було укладено договір оренди будинку по [ADDRESS] (а. с. 17), з якого вбачається, що в будинку будуть проживати заявниця та [PERSON] . При цьому, з платіжних інструкцій (а. с. 18-19 та на звороті) вбачається, що оплату оренди за вищевказаним договором здійснював [PERSON] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23 травня 2023 року № 0466-23-03345 (а. с. 20) вбачається, що з третього кварталу 2021 року у заявниці відсутні відомості про доходи. Натомість, відповідно до платіжних інструкцій (а. с. 21-24 та на звороті) вбачається, що [PERSON] систематично перераховував [PERSON] грошові кошти в різних сумах. З довідки КП «Сура» Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року № 25 (а. с. 25) вбачається, що поховання [PERSON] на кладовищі в с. Дороге здійснено за власний рахунок. Зі свідоцтва про поховання серії НА № 3771 від 08 травня 2023 року (а. с. 26), що видано КП «Сура» Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області вбачається, що замовником поховання [PERSON] є [PERSON] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72604246 від 25 травня 2023 року (а. с. 27) вбачається, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 11/2023, яка зареєстрована у реєстрі за № 70702194. З скріншотів з бесід у мобільного додатку Viber за номером [PERSON] та [PERSON] (а. с. 29-54) вбачається, що останні спілкування між собою як подружжя, з використанням пестливих фраз, вирішуючи питання ведення спільного домашнього господарства, розподілу обов`язків, бюджету тощо. У судовому засіданні, що відбулося 11 вересня 2023 року, свідок [PERSON] пояснив, що знає заявницю, бо вона приблизно 2 роки пропрацювала на його підприємстві. При цьому, зазначив, що на роботу він взяв її за проханням [PERSON] . Вказав, що всі на підприємстві заявницю та [PERSON] сприймали за чоловіка та дружину, бо вони разом приходила роботу та йшли з неї, разом обідали, разом винаймали житло, та збирали кошти на власне. У судовому засіданні, що відбулося 11 вересня 2023 року, свідок [PERSON] пояснив, що він був другом [PERSON] , тому знає, що останній мешкав з [PERSON] , бо він допомагав їм переїздити на квартиру, часто бував у них в гостях. Стверджував, що останні мешкали як чоловік та дружина, завжди були разом. У судовому засіданні, що відбулося 11 вересня 2023 року, свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1996 року. Знає, що [PERSON] з [PERSON] познайомилися 10 років тому, на той момент у них були різні партнери, але потім вони у 2016-2017 році зустрілися знову і, вже з того часу почали жити разом, як сім`я, він називав її своєю дружиною. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписами п.\~5\~ч.\~2\~ст. 293\~ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. Нормами ч. 2 ст.\~3\~СК України\~визначено,\~що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~36\~СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21). З огляду\~на вищевикладене,\~з урахуванням\~того,\~що заявниця\~з листопада\~2017\~року постійно\~мешкала разом\~з [PERSON] \~до самої\~його смерті\~ [INFO] ,\~вела із\~ним спільне\~господарство,\~що підтверджується\~допустимими,\~достатніми та\~достовірними доказами,\~суд доходить\~висновку,\~що вимоги\~заявниці із\~встановлення факту\~її сумісного\~проживання із\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з листопада 2017 року до дня його смерті [INFO] , підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість заяви\~ [PERSON] ,\~оскільки обставини,\~на які\~вона посилається\~в своїй\~заяві,\~знайшли своє\~підтвердження в\~матеріалах справи,\~наданими доказами\~достовірно підтверджується,\~що заявниця\~сумісно проживала\~зі [PERSON] ,\~через що\~суд вважає\~за можливе\~встановити факт сумісного проживання з листопада 2017 року [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , до дня його смерті [INFO] , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Відповідно до вимог ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України та\~п.\~51\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», судові витрати у цій справі відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved