Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] 29.09.2023 звернулася в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з єдиного порталу державних послуг «Дія» позивачу стало відомо про те, що вона є боржником у виконавчому провадженні [NUMBER], яке було відкритого державним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович. Ознайомившись із змістом постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що вона є боржником згідно виконавчого напису №116308 виданого 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача у користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 36 880 грн. Вважає, що виконавчий напис №116308 виданий 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача у користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 36 880 грн., має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на те що, між позивачем та відповідачем не було укладено жодного нотаріально посвідченого кредитного договору. У нотаріуса були відсутні будь-які правові підстави для видачі спірного виконавчого напису. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Крім того, нотаріус взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в частині, кредитних договорів укладених у простій формі. Із зазначених підстав позивач просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнути понесені судові витрати. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» скористався правом подання відзиву на позов, в якому зазначив, що 14.05.2020, при укладенні кредитного договору позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення кредитного договору, а саме: клієнт самостійно для себе визначає необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з Правилами та умовами Кредитного договору, після чого вияв намір вступити з ТзОВ «Авентус Україна» в договірні відносини на умовах, визначених Правилами; після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування, Кредитний договір було підписано з позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства. Товариство, за результатами розгляду заявки, надіслало Клієнту пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті Клієнта. Позивач, погодилась з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало засобами зв`язку на вказаний Клієнтом при заповненні заявки на отримання кредиту номер [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор у вигляді коду (код A914838), який Клієнтом було введено та підписано Договір. При введенні коду на сайті Товариства, цим самим направлено Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладення Договору. Дата та час отримання Товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксована у Договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» (підписано електронним підписом 14.05.2020 09:00:27). Для вчинення виконавчого напису, Товариством направлено нотаріусу документи, які передбачені Переліком та Порядком, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису з наступними документами: кредитний договір № 2388502 про надання споживчого кредиту від 14.05.2020р.; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; виписку суми заборгованості; копія довіреності представника. У позивача була заборгованість за кредитним договором - 36080,00грн., яка складалась з: 11000.00 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 25080.00 грн. - сума заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800.00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення, разом з понесеними відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису, складає 36880.00 коп. Тому, Товариством надано нотаріусу виписку з особового рахунку за Кредитним Договором № 2388502 із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а також надано документи, що підтверджують безспірність суми заборгованості позивача перед Товариством та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, твердження позивача про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у судове засідання 07.12.2023 не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Подала до суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ТзОВ «Авентус Україна», в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Скористався правом подання відзиву на позов, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 21.01.2021 р. відкрито виконавче провадження [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису №116308 виданого 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТзОВ «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 36 880 грн. (а.с.8). Із наданих представником відповідача документів встановлено, що між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 2388502 від 14.05.2020 р. про надання споживчого кредиту у сумі 11 000 грн. (а.с.31-37). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87 , 88 Закону України Про нотаріат, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 , який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України Про нотаріат ). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Стороною відповідача не доведено, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1073.60 грн. за подання позовної заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп.3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: approved