Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

22 серпня 2023 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка надала відповідачці позику у сумі 50\~000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 04.07.2022, яку відповідачка написала власноручно, термін повернення позики 31.07.2023. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] на неодноразові звернення грошові кошти не повернула, просить суд стягнути з останньої вказану суму заборгованості. Крім того, просить стягнути з відповідачки сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому провадженні. Ухвалою суду від 8 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача у заяві від 04.12.2023 просив розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо стягнення витрат на послуги адвоката у розмірі 3\~000,00 грн. 4 грудня 2023 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3\~000,00грн. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 4 липня 2022 року відповідачем одержано від позивача в борг грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США готівкою. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, та не заперечується відповідачем. Оригінал боргової розписки надано суду позивачем, що доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Однак, станом на час розгляду справи відповідач свого обов`язку щодо повернення вказаної суми грошових коштів не виконав. Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми . Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі т. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У зазначеній розписці кінцевий термін повернення боргу 31.07.2023. З огляду на це, позивач, використовуючи судовий спосіб захисту свого майнового права, діяв у порядку, передбаченому як положеннями матеріального, так і процесуального законодавства України, та звернувся до суду із позовною заявою 22.08.2023. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику не повернув, то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 50\~000,00 доларів США, яку слід стягнути з відповідача згідно з розпискою від 04.07.2022. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертиз, а також інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В той же час, відповідно до ч. 1, п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи копії ордера на надання правничої (правової) допомоги, калькуляцію вартості послуг, акт приймання-передачі виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера. З огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, заяву представника відповідача про зменшення розміру витрат до 3\~000,00 грн., яка узгоджена з представником позивача, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 3 000,00 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 13\~420,00 грн.

Outcome: approved