Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

27.11.2023р. до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Ями Д.М. про ухвалення додаткового рішення у даній справі в частині розподілу судових витрат, в якій він просить ухвалити у справі додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. Ухвалою від 28.11.2023р. заяву представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення призначено до судового розгляду з повідомленням сторін. Позивач та його представник, представник відповідача та інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством. Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність вказаних учасників справи. Підстав для відкладання судового засідання суд не знаходить. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суд виходить з такого. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до ч.2 ст.140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено судом, заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2023р. повністю задоволено позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., реєстровий №14078, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 28.02.2012р. в сумі 29552,53 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 грн., а також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу. Також судом встановлено, що позовна заява [PERSON] надійшла до суду 25.10.2023р. та в ній позивачем зроблено заяву про те, що сума витрат на правову допомогу складатиме 15 відсотків від суми безпідставного пред`явленого до стягнення боргу, проте остаточно буде визначатися у залежності від кількості судових засідань та процесуальної поведінки відповідача. 20.11.2023р. в судовому засіданні представник позивача - адвокат Яма Д.М. повідомив, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу надасть після ухвалення рішення у встановлений законом строк. Заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 27.11.2023р. (понеділок), що свідчить про дотримання п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що рішенням суду позов [PERSON] задоволено повністю, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач отримував правову допомогу від адвоката Ями Д.М., що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги і здійснення представництва №513-ц-2023 від 20.10.2023р. з додатком до Договору, в якому зазначений гонорар адвоката; ордером АР №1149774; актом передачі-приймання послуг від 20.10.2023р. на суму 3500,00 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 24.11.2023р. на суму 3500,00 грн. Суд вважає витрати, понесені на правничу допомогу, відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи. Отже, виходячи з предмету спору, складності справи та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням часу здійснення представництва, розумності їх розміру, суд, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає, що сума 3500,00грн. є доведеним розміром витрат на послуги адвоката. Заперечень від відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з цим, виходячи з вимог ст.270 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити із зазначеного питання додаткове рішення, яким заяву представника позивача задовольнити повністю.

Outcome: approved