Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підставність позову обґрунтовано тим, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за №57908 за яким із [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованості в розмірі 25 975,52 грн. 03.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимиром Вікторовичем було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису за № 68485061, за яким із позивача проводяться стягнення. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено та встановлено на підставі належних доказів, що заборгованість є безспірною, його було вчинено нотаріусом на підставі кредитного договору від 03.08.2019, який не був нотаріально посвідчений, що свідчить про допущені нотаріусом порушення норм Закону України «Про нотаріат» та інших нормативно правових актів, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого просив в його задоволенні відмовити у повному обсязі, аргументуючи свою позицію тим, що дійсно 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №57908 щодо стягнення із позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 25975,52 грн. Відповідач вважає, що приватному нотаріусу ними було подано вичерпний перелік документів, а заборгованість не вважається безспірною. При цьому у відзиві відповідач просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, вказуючи на їх не співмірність зі складністю справи, не відповідність критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. При цьому у відзиві відповідач звертає увагу, що у позові позивач зазначає позивачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», тоді як згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб назва компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», отож є підставою для відмови у позові пред`явленому до неналежного відповідача. Ухвалою суду від 09.08.2023 було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрований в реєстрі за №57908 від 24.05.2021 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 25 975 гривень 52 коп. Ухвалою суду від 09.08.2023 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Ухвалою суду від 25.09.2023 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» надіслати представникові позивача Пушкарьову О.О. відзив на позовну заяву та надати суду належні докази направлення документів у строк 5 днів з дня вручення копії даної ухвали, у зв`язку із чим оголошено перерву. Інші заяви по суті учасниками цивільної справи до суду не подавались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 03.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір № 732634211 (а.с.30-33), відповідно до якого Товариство зобов`язалось передати позичальнику без конкретної споживчої мети грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., а останній зобов`язався їх повернути та сплатити проценти за їх користування у розмірі 0,77 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту і до закінчення строку, який сторонами визначено у 30 днів. 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №57908 (а.с.34) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, якому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу від 28.11.2018 відступило право вимоги за кредитним договором №732634211 від 03.08.2019 укладеного між Товариством та [PERSON] за період з 28.05.2020 по 30.04.2021 включно, суму у розмірі 9349,04 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 16576, 48 грн. заборгованість по відсотках; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що в загальному розмірі становить 25975,52 грн. 03.02.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. було відкрито виконавче провадження № 68485061 (а.с.14, 15) на підставі виконавчого напису за №57908 від 24.05.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] грошових коштів у розмірі 25\~975,52 грн. на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. вчинялись виконавчі дії шляхом винесення постанови 09.06.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , тощо (а.с.16, 17). Вказані обставини сторонами спору визнавались, отож в силу приписів ст..82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Суд зазначає, що позивачем визначено належного відповідача, що відповідає ЄДРПОУ 35625014, приймаючи таке рішення в межах суддівського розсуду (дискреції суду), з метою захисту порушеного права особи, суд вважає доводи відповідача наведені у відзиві щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача неспроможними, оскільки неточності у назві юридичної особи можуть бути розцінені як надмірний формалізм. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39\~Закону\~України\~"Про\~нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У статті 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до статті 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14, залишеною без\~змін ухвалою\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету\~Міністрів\~України\~від 26\~листопада\~2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129\~Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини та перевірені зібрані у справі докази свідчать про те, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису не є безспірною, оскільки як було встановлено судом, сторонами кредитного договору від 03.08.2019 строк кредитування було узгоджено на 30 днів, тобто до 02.09.2019 та визначено відповідна відсоткова ставка за його користування, тоді як відповідно до виконавчого напису стягнення заборгованості проводилось за період з 28.05.2020 по 30.04.2021 включно, отож відсотки нараховувались поза межами строку кредитування, первинних документів відповідачем щодо безспірності заборгованості відповідачем не надано, а позивачем такий розмір заборгованості заперечується, отож у нотаріуса були відсутні правові підстави для висновку про безспірність заборгованості та вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Отож суд вважає доводи відповідача щодо безспірності заборгованості неспроможними. Разом із цим, було встановлено оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Водночас як було встановлено в ході розгляду даної справи відповідачем не було надано суду кредитного договору, не було підтверджено, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір був посвідчений нотаріально, отож не доведено, що видача приватним нотаріусом виконавчого напису була проведена із дотриманням діючого законодавства, відтак порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на викладене, в контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. Судом встановлено, що при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073, 60 грн, в підтвердження чого додані докази у вигляді платіжної інструкції (а.с.1). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано наступні докази: Договір №03-08-23/2 від 03.08.2023 укладеного між адвокатом Пушкарьовим О.О. та Коровінським С.В., відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо представництва інтересів останнього в цивільній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню., узгодили розмір гонорару адвоката в сумі 7000 грн.; Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору №03-08-23/2 від 03.08.2023, відповідно до якого зазначено, що було надано послуги: усна консультація; складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, витрачений час 6 годин та загальна кількість сторінок 11, загальна вартість послуг 7000 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом за договором від 03.08.2023 за наданні послуги: усна консультація; складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, витрачений час 6 годин та загальна кількість сторінок 11, загальна вартість послуг 7000 грн. У відповідності до п.3.2. Договору мають бути здійснені у вигляді післяплати протягом 5 днів з дня оголошення рішення суду першої інстанції незалежно від результату. Згідно з ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з\~судового збору\~та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. В силу ст..141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Приймаючи до уваги те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 1073,60 грн. Вирішуючи питання витрат понесених позивачем на правову допомогу, суд приймає до уваги правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, де зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Так, заперечуючи щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу посилався на необґрунтованість та недоведеність позивачем зазначених витрат, а з огляду на складність даної категорії справ також на неспівмірність зазначених витрат. Ураховуючи викладене, з огляду на підтвердження позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, ціни позову, витраченого часу представника на підготовку та написання позову та заяви, суд вважає, що витрати на правову допомогу в частині усної консультації, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову протягом шести годин є неспівмірними та завищеними з огляду на складність даної справи та усталеної судової практики з розгляду подібних справ. Отже суд вважає за можливе, зменшити розмір витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: approved