Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.10.2023 звернувся до суду з позовом у якому просить, з врахуванням уточнень доданих до позову, визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує, що після смерті [INFO] матері [PERSON] , він як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину, яка окрім іншого складається із земельної частки (пай) розміром 4,29 умовних кадастрових гектари. Право на спадкову частку (пай) за померлою посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів за № 128. За життя нині померлої [PERSON] . Державний акт на земельну ділянку, на підставі вказаного вище сертифікату на земельну частку (пай) не видавався, а сам сертифікат останньою втрачено. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачу [PERSON] , Полтавською районною державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 12.10.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 07.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 04.12.2023 позивачем [PERSON] подано до суду уточнення до позовної заяви, згідно яких він просить суд визнати за ним, в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектара, яке належало його нині померлій матері [PERSON] на підставі Сертифіката № 00702444. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Диканської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, а вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов з вказівкою на визнання позову. Крім того, селищна рада просить справу розглядати без участі її представника. Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Заперечень проти позову або інших клопотань до суду не подав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. [INFO] в смт. Диканька Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується належно завіреною копією свідоцтва про смерть (а.с.7). За життя [PERSON] внесена до списку «Громадян-членів АТ «Диканька» за № 1079 (а.с. 10-11). На ім`я нині померлої [PERSON] видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0070244 від 26.12.1996, площею 4,29 умовних кадастрових гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області. Вказаний Сертифікат внесений до Книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку(пай), однак за життя нею не отримано. (а.с.13). 26.12.1996 згаданий вище Сертифікат внесений до Книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) № 959, крім цього у даній книзі мається підпис самої [PERSON] про отримання цього сертифікат (ас. 12, зворот). За життя [PERSON] не встигла у встановленому законом порядку отримати Державний акт, що посвідчував би її право власності на вказану землю. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже за вказаних обставин, в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що нині померлій [PERSON] , дійсно належало право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члену колективного с/г підприємства, що включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, а тому таке право нині померлої входить до спадкової маси, яка відкрилась після її смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON] встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивач [PERSON] є сином нині померлої [PERSON] , а отже є спадкоємцем за законом першої черги в порядку ч. 1 ст. 529 ЦК України. Крім того, як встановлено з досліджених судом матеріалів справи, позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Відомості про звернення інших осіб до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини відсутні. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 05.10.2023 Полтавською районною державною нотаріальною конторою, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, видану на таку на ім`я померлої. Таким чином, дослідивши матеріали справи, як кожен окремо, так і їх в сукупності, беручи до уваги те, що позивачі, як спадкоємець за законом, прийняв у встановленому законом порядку, який діяв на момент смерті [PERSON] , спадщину до складу якої, окрім іншого, входить також і право на спірну земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю, однак за життя нею не реалізоване, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved