Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

у серпні 2023 року ТОВ «Віп Грін Сервіс» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] 5 019,85 грн - основної заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2019 року по 01.08.2023 року, 2 493,59 грн - 3 % річних та інфляційна складова заборгованості, а також 2 684,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що 31.07.2019 року між ТОВ «Комфортна оселя клінінг сервіс» (протоколом № 7 загальних зборів учасників від 09.10.2021 року змінено назву на ТОВ «Віп Грін Сервіс»), та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Відповідачі, будучи в різні періоди власниками квартири [ADDRESS] , зобов`язалися сплачувати за надані послуги, однак, свої зобов`язання по оплаті за надані житлово-комунальні послуги виконували неналежним чином, в результаті чого існує заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму боргу. Ухвалою від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 34). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачі відзив на позовну заяву не подали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.07.2019 року між ТОВ «Комфортна оселя клінінг сервіс» (протоколом № 7 загальних зборів учасників від 09.10.2021 року змінено назву на ТОВ «Віп Грін Сервіс») та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов вказаного договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Послуга з управління полягає забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. За змістом п. п. 10-12 цього Договору, ціна за послуги з управління становить 12,10 грн на місяць за 1 кв. м; витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 10,09 грн; винагорода управителю 2,01 грн на місць; плата за послуги вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, у період з 03.10.2011 року по 11.12.2020 року власником квартири [ADDRESS] , був [PERSON] , а з 11.12.2020 року стала [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи Відомостями з Державного реєстру речових прав. За змістом ст. ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підтвердження заборгованості відповідача, позивач надав до суду розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Будь-яких заперечень щодо нарахованого позивачем розміру заборгованості відповідачем не заявлялось. Відповідно до положень чинного законодавства, споживач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається зі змісту позову та не спростовано відповідачами, останні отримували від виконавця житлово-комунальні послуги згідно з договором від 31.07.2019 року та відповідно зобов`язані сплачувати кошти за користування ними. Разом з тим, як встановлено, відповідачами не вносилася плата за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку із чим, заборгованість відповідачів перед позивачем за фактично спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.08.2019 року по 01.08.2023 року становить 5 019,85 грн, і підлягає стягненню з них в солідарному порядку. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачі допустили прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак вимоги позивача про солідарне стягнення з 3% річних від простроченої суми в розмірі 610,02 грн та індексу інфляції в сумі 1 883,57 грн, що розраховані станом на 01.02.2022 року, є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а відтак є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що відповідачами доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не спростовані, суд вважає, що позов про солідарне стягнення заборгованості є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим, підлягає задоволенню. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у рівних частках - по 1 342,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved