Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 16.01.2019 році між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Крукеницькій сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №01. Зазначає, що за час подружнього життя у них (сторін) народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що спільне життя у них (сторін) не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними (сторонами), різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Вказує, що їхня (сторін) сім`я розпалася остаточно, вони (сторони) не ведуть спільного господарства, не живуть подружнім життям і втратили один до одного почуття любові та поваги. Зазначила, що подальше підтримання сімейних відносин із відповідачем вважає неможливим, а формальне перебування у шлюбі не доцільним та не бажаним. Залишатися далі у такому шлюбі наміру не має, будь-яке примирення між ними (сторонами) неможливе, а тому просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] , та відповідачем [PERSON] . Також зазначила, що після розірвання шлюбу просить надалі іменувати її прізвищем « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, згідно якої просила суд здійснити розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки їй стало відомо, що відповідач має намір створити іншу сім`ю. Зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення, після розірвання\~шлюбу просить\~відновити своє\~дошлюбне прізвище\~« [PERSON] ?як»та залишити за нею понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, котра була вручена відповідачу. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Ухвалою судді від 12.10.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив). Ухвалою суду від 08.12.2023 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, а також враховуючи те, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 16 січня 2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Крукеницькій сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №01. Від подружнього життя в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, між ними відсутнє взаєморозуміння, їх шлюб існує формально, позивачка не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.01.2019р.; копією свідоцтва про народження дочки сторін; копіями сторінок паспорта позивачки; іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на\~принципи рівноправності\~жінки і\~чоловіка,\~закон вимагає\~щоб згода\~на одруження\~була взаємною.\~Принцип добровільності\~шлюбу є\~чинним не\~лише на\~стадії його\~реєстрації,\~а і\~під час\~знаходження в\~шлюбі,\~що зумовлює\~можливість добровільного\~розірвання шлюбу,\~про що\~записано в\~статті 16\~Конвенції «Про\~дискримінацію жінок»\~в ч.1\~підпункту «с»,\~«однакові права\~і обов`язки\~під час\~шлюбу і\~після його\~розірвання».\~Шлюб -\~це сімейний\~союз,\~при цьому\~слово «сімейний»\~засвідчує,\~що шлюб\~створює сім`ю,\~а слово\~«союз» підкреслює\~договірну природу\~шлюбу,\~яка зумовлює\~його добровільний\~характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, позивачка не виявила бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, що має\~істотне значення, відтак шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо вимоги позивачки [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Із свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~виданого 16.01.2019р.\~Крукеницькою сільською радою\~Мостиського району\~Львівської області, вбачається, що дружина після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище « [PERSON] ?як» на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, враховуючи те, що позивачка [PERSON] заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне, то після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ?як». Згідно ч.2\~ст.114\~СК України\~у разі\~розірвання шлюбу\~судом,\~шлюб припиняється\~у день\~набрання чинності\~рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується поданою нею квитанцією №0.0.3231897085.1 від 04.10.2023р. (платник: [PERSON] , банк платника: АТ КБ «Приватбанк»). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, однак, з урахуванням думки позивачки [PERSON] , судові витрати слід залишити за останньою.

Outcome: approved