Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у шлюбі, який заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.12.2021 року розірвано. [INFO] у позивача [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України вказано [PERSON] . Як їй пояснили, підставою для зазначення відповідача батьком стало те, що дитина народилась до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу. Позивач ще до розлучення тривалий час не проживала, не спілкувалась з відповідачем, а вела спільне господарство з позивачем [PERSON] . Позивачі переконані, що саме [PERSON] є батьком дитини, оскільки вони разом проживають з 2019 року та після народження сина вони не звернулися до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про походження дитини від [PERSON] , внаслідок чого батьком дитини записаний саме відповідач. Водночас, [PERSON] не було відомо про цей факт, оскільки реєстрацією дитини займалась [PERSON] , яка йому про це не повідомила. [PERSON] з моменту народження вказаної дитини вважав себе її батьком, з перших днів його життя піклується та дбає про нього. Тому позивачі просять визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , виключивши в графі " батько" - " [PERSON] , [INFO] ", зазначивши в графі " батько" - " [PERSON] , [INFO] ", " громадянство " - " громадянин України ", та змінити по батькові дитини - на " [INFO] ". Позивачі в судове засідання не з`явились, 11.12.2023 року вони подали до суду письмові клопотання, в яких позовні вимоги підтримують, просять розгляд справи проводити у їхній відсутності та не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с. 108, 109). Представник третьої особи - Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, начальник вказаного відділу Юрійчук Л.А. подала до суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує ( а.с. 104 ). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.12.2021 року, яке набрало законної сили 21.01.2022 року, шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] , який зареєстровано 29.12.2017 року Івано-Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №2601, розірвано, після розлучення позивачу залишено прізвище " [PERSON] " (а.с. 13-14). Згідно з даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 29.01.2022 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ ) [PERSON] , [INFO] , змінила 29.01.2022 року прізвище на « [INFO] », актовий запис № 9 (а. с. 15). Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.2022 року вищевказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 241 від 01.04.2022 року (а.с. 19). Даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00039043511 від 28.03.2023 року, стверджується, що [INFO] народився [PERSON] , про що 01.04.2022 року складено відповідний актовий запис № 241; його батьками вказані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 16-18). Згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-23/6974-БД від 19.07.2023 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,9999 % ( а.с. 58-61 ). Відповідно до статті 51 Конституції України, ч. 2 та 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Частиною 2 ст. 125 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 зазначеного Кодексу походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved