Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що\~11 березня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, про що складений відповідних актовий запис № 84. За час подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивач, сімейне життя з відповідачем не складається, оскільки у них відсутні спільні інтереси та різні погляди на життя. Наразі в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді позовна заява про розірвання шлюбу. Неповнолітній син [PERSON] наразі проживає з позивачем та перебуває на її утримання, враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Свяченій Ю.Б. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 06 листопада 2023 року, прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. У судове засідання 29 листопада 2023 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судове засідання в режимі відеоконференції не відбулось з підстав технічного збою. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] у повному обсязі, а частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~з 11 березня 2000 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 84. Під час подружнього життя у сторін народилось двоє дітей : [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 29 травня 2014 року та [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 22 липня 2022 року . На даний час [PERSON] є повнолітньою. Як зазначає позивач, сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них відсутні спільні інтереси та різні погляди на життя, спільного побуту та спільного господарства сторони не ведуть, шлюбні відносини носять суто формальний характер. У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа № 522/19963/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Неповнолітній син [PERSON] [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Положеннями ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з ч. 2\~\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст.\~181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2 833,00 грн. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК\~України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою\~статті 182 СК України. При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років з 01.01.2023 у розмірі 2 833,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками.\~ Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Обґрунтовуючи їх розмір\~ [PERSON] зазначила, що це необхідне для забезпечення належного розвитку спільного сина, його виховання, можливості придбати для нього належний одяг, взуття, продукти, створити необхідні умови для його навчання та добробуту.\~ Визначаючи розмір аліментів на дитину, ураховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів). При цьому суд враховує, що відповідачем в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у зазначеному розмірі визнається, про що ним було зазначено в заяві від 29 листопада 2023 року. Суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору та витрат на правову допомогу, слід виходити з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial