Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

В жовтні 2023 до суду із заявою звернулась [PERSON] , яка просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [INFO] помер громадянин України [PERSON] , [INFO] на території російської федерації у м. Нижньовартовськ. Обґрунтовувала заявлені вимоги, тим, що [PERSON] є її батьком, який помер на території російської федерації 29.07.2022 року. Про факт смерті батька заявниця дізналася у квітні 2023 року. Оскільки російська федерація здійснила збройну агресію проти України та усі дипломатичні зв`язки між країнами розірвано отримати належний документ, що би посвідчував смерть батька неможливо. З дати смерті батька пройшло більше року, тому для видачі свідоцтва про смерть згідно ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» необхідне рішення суду яке б встановило даний факт. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення спадщини після смерті батька. Ухвалою суду від 24.10.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Заявниця та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд заяву задовольнити із підстав наведених у ній. Заявниця пояснила, що просила рідного дядька надіслати через треті країни оригінал свідоцтва про смерть батька проте він на зв`язок не виходить, отримати іншим шляхом оригінал свідоцтва вона не може. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що він є дядьком заявниці- рідним братом її батька [PERSON] . Про смерть брата [PERSON] йому повідомив телефоном ще один їх рідний брат [PERSON] , який проживає на території російської федерації. Брат повідомив, що [PERSON] помер у липні 2022 року похований у тому ж місті де й проживав у м. Нижньовартовську. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що [PERSON] являвся їй рідним дядьком. Про смерть якого вона дізналася від своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Оскільки її телефон підтримує функцію з передачі файлів то саме на її телефон з росії надіслали фотокопію свідоцтва про смерть юльки [PERSON] , яку вона зразу переслала заявниці. Свідок [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] проживав останні три роки в росії. Він рідко телефонував, знає, що хворів на онкологічне захворювання. Про смерть [PERSON] повідомив його рідний брат [PERSON] , який також проживає у м. Нижньовартовську. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] є громадянином України та народився [INFO] у с.Кармелюкове, Жмеринського району, Вінницької області. [PERSON] помер [INFO] у м. Нижньовартовську, російська федерація, про що зроблено відповідний актовий запис. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заявниця отримала відмову, мотивовану тим, що нею не надано оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] , тому неможливо встановити факт смерті спадкодавця. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на те, що [PERSON] помер на території російською федерацією, що підтверджується наданими доказами. Дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані. Отримати оригінал свідоцтва про смерть та надати йому необхідної юридичної сили на території України заявниця не може, як і отримати спадкове майно, що залишилося після смерті батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved