Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 10.09.1998 року у Рава-Руській міській Раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 42, зареєстровано шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя у них з відповідачкою народилося двоє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час є вже повнолітніми. Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач зазначає, що вже більше півтора року вони з дружиною проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13.10.2023 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін на 13.11.2023 року. 13.11.2023 року у зв`язку із неявкою відповідачки у справі, судом вирішено повідомити відповідачку про розгляд справи через оголошення на сайті суду та розгляд справи відкладено на 08.12.2023 року. Позивач подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (арк.спр.24). Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку та через оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (арк.спр. 26). Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.1998 року у Рава-Руській міській Раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 42, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (арк. спр. 6). З матеріалів справи встановлено, що у сторін в шлюбі народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Діти на даний час є повнолітніми (арк.спр. 9-10). Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З письмової заяви позивача від 13.11.2023 року, яка міститься в матеріалах справи, встановлено, що він остаточно визначився та збереження шлюбу не бажає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved