Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 500844306 в розмірі 43506,07 грн, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.02.2021 року між АТ «Альфа Банк», яке в подальшому рішенням загальних зборів акціонерів було перейменоване в Акціонерне товариство «СЕНС-БАНК» (запис про зміну найменування внесено 30 листопада 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та [PERSON] було укладено Угоду про надання споживчого кредиту № 500844306. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачем умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед позивачем протягом 30 календарних днів з дня отримання від позивача інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок та надав позичальнику кредит, в той час, як відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 43506,07 грн. - а саме: заборгованість за кредитом - 35 627,58 гривень та заборгованість по нарахованих відсотках - 7 878,49 гривень. У зв`язку із тим, що зазначена вище заборгованість відповідачем не погашена, банк звернувся за захистом порушеного права до суду із даним позовом. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.02.2021 року [PERSON] отримав кредит від АТ «Альфа-Банк», шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500844306 в розмірі 43028,79 грн, яка в той же день була прийнята АТ «Альфа-Банк». Також [PERSON] було підписано наступні документи: додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 500844306 від 03.02.2021 року, Паспорт споживчого кредиту, Анкету-Заяву та надав завірені власноруч копії паспорту (ID-картка), реєстраціного номеру облікової картки платника податків та Довідки про реєстрацію місця проживання № 813 від 27.08.2019 року (а.с. 4-6). В підписаній відповідачем оферті на укладання угоди про надання кредиту № 500844306 від 03.02.2021 року зазначені умови споживчого кредиту: сума кредиту - 43028,79 грн, фіксована процентна ставка - 23,00 % річних, строк кредиту - 48 місяців, дата повернення кредиту - 04.02.2025 року, розмір послуги за надання кредиту 0,00 %, розмір послуги за обслуговування кредиту - 0,00 %. (а.с. 4). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500844306 від 03.02.2021 року станом на 22.01.2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 43 506,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 36 627,58 грн. та заборгованості по нарахованих відсотках - 7 878,49 гривень. Останній платіж щодо погашення кредиту відповідач здійснив 10.01.2022 року в розмірі 6 646,03 грн. (а.с. 7) Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, станом на таном на 22 січня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 43 506,07 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 36 627,58 грн. та заборгованості по нарахованих відсотках - 7 878,49 гривень. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 9-17). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав. З огляду на викладене, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув отримані грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved