Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON] , [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . його матір на підставі договору продажу від 06.10.1992 року на праві власності володіла вказаною квартирою та до часу смерті постійно фактично мешкала разом із заявником за цією адресою. 19.03.2021 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про реєстрацію спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері, однак постановою від 19.03.2021 року №66/02-31 було відмовлено у реєстрації спадкової справи, оскільки місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а з`ясувалось, що відомості про реєстрацію його матері відсутні. На підставі зазначеного просить встановити факт сумісного проживання однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] за місцем відкриття спадщини [INFO] за адресою [ADDRESS] . Ухвалою від 26.04.2021 року було відкрито провадження у справі. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року справу передано судді Селидівського міського суду Донецької області Владимирській І. М. Ухвалою від 31.08.2021 р. справу було прийнято до провадження. Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.11.2023 року справу було передано судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В.Г. Ухвалою від 23.11.2023 року справу було прийнято до провадження. Заявник в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність. Зацікавлена особа - Авдіївська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з доказів в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , був сином [PERSON] . Паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] 30.07.2003 року Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області, містить штамп про реєстрацію: [ADDRESS] з 06.11.1992 року. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . У відповідності до договору купівлі-продажу від 26.10.1992 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до листа Відділу реєстрації військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 10.02.2021 року №81 повідомлено, що в паперовій картотеці на адресу [ADDRESS] , міститься інформація про реєстрацію місця проживання осіб за період з 29.09.1975 року по теперішній час, у зазначений період [PERSON] , [INFO] , не була зареєстрована. Згідно до листа відділу реєстрації Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 26.11.2021 року №353 повідомлено, що в паперовій картотеці на адресу [ADDRESS] , міститься інформація про реєстрацію місця проживання осіб за період з 06.11.1992 р. по теперішній час, у зазначений період [PERSON] , [INFO] , не була зареєстрована за даною адресою. Постановою приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Лук`янець Л. В. від 19.03.2021 року №66/02-31 було відмовлено [PERSON] у відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] та в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У відповідності до актового запису про смерть № 136 від 01.04.1998 року, [PERSON] , померла [INFO] у віці 68 років, місце смерті Донецька область м. Авдіївка, місце проживання померлої особи: [ADDRESS] . У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.03.2021 року №64011539 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкові справи не заводились. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) [PERSON] за життя було складено заповіти: посвідчений 02.03.1998 року Авдіївською державною нотаріальною конторою Донецького обласного державного нотаріального архіву та зареєстрований у спадковому реєстрі за №2777443 та номером в реєстрі нотаріальних дій №972, та заповіт посвідчений 01.06.1993 року Авдіївською державною нотаріальною конторою зареєстрований у спадковому реєстрі за №2899039 та номером в реєстрі нотаріальних дій №1174. У відповідності до заповіту, посвідченого 02.03.1998 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л. В. та зареєстрованого в реєстрі за №972, [PERSON] , яка мешкає у [ADDRESS] , на випадок своєї смерті все її майно, яке буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, в тому числі і належна їй частка квартири [ADDRESS] заповідала [PERSON] , раніше складений заповіт цим заповітом скасовано. Згідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.07.2023 року №0500-0214-7/63152 було повідомлено, що відповідно до поряду передачі функцій з призначення та виплати пенсій органами праці та соціального захисту населення органам пенсійного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 №1828, органами праці та соціального захисту населення Донецької області функції з призначення та виплати пенсій Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області передані в 2001 році. Свідок [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою та мешкає за адресою [ADDRESS] з 1980 року, заявник мешкав постійно за адресою [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] по день її смерті, відомості щодо реєстрації померлої свідку стали відомими під час допомоги у здійсненні поховання, побачила у її паспорті зазначені відомості. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Аналізуючи надані заявником докази на підтвердження своїх вимог, суд зазначає, що вони вели сумісне господарство, вони мали взаємні права та обов`язки, характер їх взаємовідносин, свідчить про їх стійкі сімейні відносини, оскільки вони мешкали разом після придбання квартири до моменту смерті [PERSON] . З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час її смерті, тобто станом на 20.03.1998 року Таким чином, факт проживання однією сім`єю доведено у повному обсязі, надані суду докази є належними, достовірними та допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета заявлених вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved