Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Попільнянська селищна рада (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач-1), [PERSON] (далі - Відповідач-2), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, в обґрунтування якого вказує, що у відповідності до протоколів про адміністративні правопорушення № 1280 та № 1304 від 04.02.2022 встановлено, що 04.02.2022 о 08 год. 30 хв. [PERSON] разом з [PERSON] на річці Роставиця в селі Голуб`ятин Житомирського району Житомирської області ловили рибу сіткою з криги, знаряддям лову виготовленого із сіткоснастевого матеріалу, використання якої в даний час і в даному місці заборонено. При цьому виловили риби: карась - 6 шт., загальною вагою 2 кг, чим нанесли збитки рибному господарству України на суму 9486,00 грн. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] порушили вимоги «Правил любительського і спортивного рибальства» та ст. ст. 52-1, 63 Закону України «Про тваринний світ» і понесли відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області у страві № 288/312/22 від 01.04.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. У відповідності до постанови Попільнянського районного суду у справі № 288/300/22 від 01.04.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Таким чином, вина [PERSON] та [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України постановою суду не вирішувалось. Між неправомірними діями відповідачів та заподіяною рибним запасам держави шкодою є прямий причинно-наслідковий зв`язок, завдана шкода добровільно відповідачами не відшкодована. Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів Відповідачами, який здійснено відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою КМ України від 21 листопада 2011 року №1209, зі змінами згідно постанови КМУ № 1039 від 06.10. 2021 обчислена шкода рибним ресурсам становить 9486,00 грн. На підставі вищевикладеного, Позивач просить, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області майнову шкоду, заподіяну навколишньому природньому середовищу, внаслідок незаконного вилову риби, у розмірі 9486 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень (р/р № UA568999980333129331000006743, код доходу: 24062100, ЄДРПОУ 37976485, отримувач ГУК у Житомирській області/ТГ смт Попільня/ 24062100). Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, а також розміщенням оголошення про виклик відповідача на офіційному сайті суду, що згідно ч.ч. 8 та 11 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідачі відзив до суду не подавали, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. /а.с.37, 42-43/ Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не надав. Прокурор та позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. В статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У відповідності з п.1 Постанови №11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення при здійсненні правосуддя" судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення № 1304 від 04 лютого 2022 року, 04 лютого 2022 року о 08.30 годині [PERSON] разом з [PERSON] на річці Роставиця в селі Голуб`ятин, Житомирської області, ловили рибу з під криги сіткою - 1 штука, виготовленою з сіткоснастевого матеріалу, використання якої в даний час і в даному місці заборонено. Зловили рибу карась в кількості 6 (шість) штук, загальною вагою 2 кг. Збитки завдані державі становлять 9486 гривень. Внаслідок чого порушив пункт 3.15 абзац 1 Правил любительського та спортивного рибальства. /а.с.9/ Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення № 1280 від 04 лютого 2022 року, 04 лютого 2022 року о 08.30 годині [PERSON] разом з [PERSON] на річці Роставиця в селі Голуб`ятин, Житомирської області, ловили рибу сіткою з криги, знаряддям лову виготовленого із сіткоснастевого матеріалу, використання якої в даний час і в даному місці заборонено. Зловили рибу карась в кількості 6 (шість) штук, загальною вагою 2 кг. Збитки завдані державі становлять 9486 гривень. Риба залишена правопорушнику на відповідальне зберігання. Внаслідок чого порушив пункт 3.15 абзац 1 Правил любительського та спортивного рибальства. /а.с.8/ Судом встановлено, що постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника та незаконно добутих водних живих ресурсів./а.с.10/ Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок з конфіскацією вилучених у правопорушника знарядь вчинення правопорушення, а саме: сітки: L - 50 м, H - 1,8 м, діаметр - 55 мм, в кількості одна штука, без конфіскації незаконно добутих водних живих ресурсів. /а.с.11/ Таким чином, вина [PERSON] та [PERSON] є доведеною і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 6.2. Правил рибальства передбачено, що шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів Відповідачами, який здійснено відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою КМ України від 21 листопада 2011 року №1209, зі змінами згідно постанови КМУ № 1039 від 06.10. 2021 обчислена шкода рибним ресурсам становить 9486,00 грн. (Риба: карась 6 шт. х 1581 грн. =9486 грн.) /а.с.13/ В ст. 10 Закону України "Про тваринний світ" зазначено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. З Закону України "Про тваринний світ" об`єкти тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі. Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно- соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюються за рахунок Державного бюджету України, Бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів. Відтак, несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й впливає на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного розвитку України. Згідно ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно ст. 20 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" водні біоресурси. що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Попільнянської селищної ради). Поряд із цим, одночасно дані природні ресурси є власністю Українського народу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (ст. 13 Конституції України). Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст. 145 Конституції України). На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 324 Цивільного кодексу України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди (в даному випадку Попільнянській територіальній громаді Житомирській області). Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідачі не відшкодували у добровільному порядку, на даний час завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища шкоду, що є його обов`язком, суд вважає, що сума збитків, заподіяна внаслідок незаконного вилову риби, підлягає стягненню в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. згідно з платіжною інструкцією №93 від 23.03.2023./а.с.12/ Згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved