Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Самойленко П.М., звернувся із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 414,00 грн та інфляційні витрати у розмірі 2 572,04 грн, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 21.04.2021 рішенням Дарницького районного суду м. Києва було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4 633,66 грн, судовий збір 840,80 грн. Також додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2021 стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. [PERSON] звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості. 31.08.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.09.2022 боржником обуло фактично виконано вищевказані рішення. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати на 3% річних починаючи з наступного дня після винесення ухвали про відкриття провадження у справі № 753/17765/20 - 03.11.2020 та до дня фактичного виконання рішення суду. Ухвалою від 16.08.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 19.09.2023 відповідач ознайомилася з матеріалами справи, однак відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв з процесуальних питань до суду не подала. 09.10.2023 представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2021 у справі № 753/17765/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 4 633,66 грн та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Додатковим рішенням суду від 05.07.2021 у справі № 753/17765/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 31.08.2022 приватним виконавцем були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 753/17765/20. 09.09.2022 вищевказані рішення суду були виконані та на банківський рахунок позивача були зараховані кошти у розмірі 7 474,46 грн. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 17 Постави пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 постановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував відповідачеві 3% річних та інфляційні витрати за період невиконання рішення суду, тобто невиконання боргових зобов`язань. Що стосується наданого позивачем розрахунку вказаних сум, то суд дійшов висновку, що 3% річних та індекс інфляції слід рахувати з моменту набрання судовим рішенням законної сили і до моменту виконання. За загальним правилом, рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його постановлення. Таким чином нарахування сум за ст. 625 ЦПК України необхідно здійснювати за період з 22.05.2021. Базою для нарахування 3% річних та інфляційних витрат згідно ст. 625 ЦК України є сума основного бору, тобто 4 633,66 грн. Здійснивши відповідний розрахунок, суд дійшов висновку, що сума 3 % за користування грошовими коштами за період з 22.05.2021 по 08.09.2022 складає 180,90 грн, інфляційні збитки за вказаний період - 1 107,17 грн. Належних доказів на спростування заявлених позовних вимог відповідачем суду не надано. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 1 107,17 грн та три проценти річних у розмірі 180,90 грн, а всього 1 288,07 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 370,52 грн судового збору та 1 294,20 грн підтверджених витрат на правничу допомогу, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial