Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що від подружнього життя з [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у матеріальному забезпеченні сина участь не брав та добровільно кошти на утримання дитини не надавав , тому вона имушена була подати заяву до суду про стягнення аліментів на утримання сина. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.07.2023 року у виконавчому провадженні №52276503, якке здійснюється Коростенським ВДВС У Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України, вона має право стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , суму неустойки (пені) у розмірі 20855,60 грн. 60 копійок) яка виникла в період з липня 2021 року по червень 2023 року. 16.10.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за останнім місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №2-2206/2011 від 31.08.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Виконання судового рішення здійснюєтся Коростенським відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у виконавчому провадженні №52276503. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем вказаного відділу ДВС, слідує про наявність заборгованості, яка утворилась з липня 2021 року, і станом на 31.07.2023 року складає 65108,41 гривень. Наявність заборгованості тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 Сімейного кодексу України. Так, згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. \~ \~ \~ \~Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. \~ \~ \~ \~Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідач обізнаний про свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини, доказів на поважність причин, які унеможливили проводити виплату коштів за виконавчим документом, не подав. \~ \~ \~ \~Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі судового рішення, а з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. \~ \~ \~ \~Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. З довідки - розрахунку слідує, що сплата аліментів за період з 01 липня 2021 року по 31 липня 2023 року відповідачем проводилась в грудні 2022 року, лютому 2023 року, березні 2023 року, липні 2023 року. Сукупний розмір заборгованості станом на 31.07.2023 року становить 65108,41 гривень. Позивач просить стягнути пеню в розмірі 20855 гривень 60 копійок. Проведений позивачем розрахунок відповідачем не оспорено та не спростовано. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особаи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню на вищевказану суму. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved