Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вище вказаною заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 2000 року по день смерті останньої, а саме [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка на день смерті мешкала в м. Лозова Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлої є саме вона, згідно ст. 1265 ЦК України. В шлюбу спадкодавець на день смерті не перебувала. Чоловік спадкодавця - [PERSON] , помер [INFO] . Діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] , заяв про прийняття спадщини не подавали. Заповіт від імені спадкодавця не складався. На даний час вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак у вчиненні вказаної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що окрім спільної реєстрації, необхідно довести факт спільного проживання її з бабусею. У зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 вересня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. 08.11.2023 року заявник надала уточнену заяву, якою залучила до справи у якості заінтересованої особи Територіальну громаду в особі Лозівської міської ради Харківської області, при цьому посилалась на обставини, викладені в первісній заяві. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала телефонограму, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області Кушнір О.Г. у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лозівської міської ради Харківської області за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 7 березня 1969 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, в зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (російською мовою), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 7.03.1969 року. У [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.1973 року. [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.2000 року. Отже, заявниця [PERSON] є онукою [PERSON] [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.08.2005 року. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2019 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 09.04.2019 року згідно рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 05.04.2019 року №325, [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності в рівних частинах по 1/4 кожному співвласнику належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру Лозівської територіальної громади від 14.12.2022 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Із постанови Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті бабусі [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку з не доведенням факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , інших спадкоємців немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується актом складеним свідками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтверджують, що заявник дійсно постійно проживала зі своєю бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] з 2000 року до дня її смерті у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказали, що вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, займалися господарством, благоустроєм квартири її ремонтом, облаштуванням домашнього побуту. [PERSON] разом з батьками займалася похованням [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №505/2085/14-ц від 14.09.2016, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010 та Постанові Верховного Суду № 336/709/18-ц від 07.11.2018. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вище викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживала зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2000 року по день смерті останньої, а саме [INFO] .

Outcome: approved