Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-11 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1151536 від 14 вересня 2023 року діє адвокат Мезін Віталій Вікторович, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, в якій просить визначити [PERSON] достатній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено наступне. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , про що 11 січня 2021 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений відповідний актовий запис № 16. Як вказав представник позивача, за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно остання заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] , який мешкає у місті Харкові. За твердженням сторони позивача, за життя [PERSON] не повідомила позивача про наявність заповіту на його ім`я. Також про наявність заповіту [PERSON] не був повідомлений ані нотаріусом, ані виконавчим комітетом Просянської сільської ради Харківської області. Про те, що за життя [PERSON] склала на ім`я позивача заповіт, останній дізнався випадково, перебираючи речі померлої. Звернувшись до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області С. О. Туревської з метою реалізації своїх спадкових прав, [PERSON] отримав постанову про відмову у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що протягом встановленого строку заяву про прийняття спадщини подано не було, та на момент смерті спадкодавця разом з останньою позивач не проживав. На обґрунтування позову як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, сторона позивача вказала, що [PERSON] не знав про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на його ім`я, тому звернувся до нотаріуса не вчасно, пропустивши шестимісячний строк на чотирі місяця. Представник позивача просив визначити для позивача додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідачем, НОВОВОДОЛАЗЬКОЮ СЕЛИЩНОЮ РАДОЮ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, відзиву на позовну заяву [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у відповідності до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, до суду надано не було. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 жовтня 2023 року позовну заяву [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року за клопотанням сторони позивача витребувано від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 149/2021, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 листопада 2023 року\~закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, судом не вживалось. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, однак скористався правом, наданим частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника адвоката Мезіна В. В. Представник позивача адвокат Мезін Віталій Вікторович у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, адвокат Мезін В. В. звернувся на адресу суду з клопотанням, що було зареєстроване за вхідним № 6915/23-вх від 12 грудня 2023 року, відповідно до якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника. Уповноважений представник НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у судове засідання теж не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись завчасно, відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. 25 жовтня 2023 року на електронну адресу суду селищний голова Олександр Єсін направив заяву, що була зареєстрована за вхідним № ЕП-1980/23-вх, відповідно до якої зазначив, що НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА проти задоволення позовної заяви не заперечує та просить суд розглянути справу за відсутності їх представника. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно приписів\~пункту 1\~частини 3\~статті 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Крім того, частиною 3\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та відповідача, а також представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору свідчать відповідні заяви, які долучені до матеріалів справи. Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи, своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи, що наведені у позовній заяві, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 2 статті 77 та частина 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Отже у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. [INFO] у віці 89 років у селі Лихове, Нововодолазького району, Харківської області померла [PERSON] , [INFO] , про що 11 січня 2021 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений відповідний актовий запис № 16 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). За життя [PERSON] визначила своїх спадкоємців шляхом складання заповіту. Так, згідно змісту копії заповіту, посвідченого 31 травня 2018 року секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 23, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка народилась у селі Винники, Нововодолазького району, Харківської області та мешкає за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, та на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10, 42). Факт родинних відносин між позивачем, [PERSON] , та померлою [PERSON] , як між сином та матір`ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 05 травня 1954 року Краснозаводським райЗАГС міста Харкова, з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Харкові, про що в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблений відповідний актовий запис за № 552. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 8, 43). Положеннями статті 1221 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із копії довідки № 24-29/311, наявної в матеріалах спадкової справи, виданої 25 листопада 2021 року Просянським старостинським округом № 8 Нововодолазької селищної ради Харківської області, встановлено, що [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10 серпня 1997 року і по день смерті. Разом із померлою, на момент її смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Померла [PERSON] була знята з реєстрації за вищезазначеною адресою з 11 січня 2021 року (а. с. 49). Крім того,\~перевіривши матеріали\~спадкової справи\~№ 149/2021,\~заведеної 25\~листопада 2021\~року після\~смерті [INFO] [PERSON] ,\~що були\~направлені на\~адресу суду\~відповідно до\~ухвали про\~витребування доказів\~приватним нотаріусом\~Харківського районного\~нотаріальною округу\~Харківської області\~С.\~Туревською листом\~від 22\~листопада 2023\~року за\~№ 1026/02-14,\~що надійшли\~на адресу\~суду 28\~листопада 2023\~року та\~зареєстровані за\~вхідним №\~6576/23-вх.,\~встановлено,\~що спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 67487878, номер у нотаріуса 149/2021, зареєстрована у приватного нотаріуса 25 листопада 2021 року на підставі заяви позивача по справі [PERSON] , поданої 25 листопада 2021 року та зареєстрованої у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 400 о 18 годині 00 хвилин (а. с. 36 61). Як встановлено в ході судового розгляду справи, окрім позивача спадкоємцем першої черги також є батько позивача та відповідно чоловік спадкодавця [PERSON] . З наданих до суду доказів убачається, що батько позивача та відповідно чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] у місті Родинське Донецької області, про що 24 грудня 1987 року Родинським міським виконавчим комітетом Донецької області складено відповідний актовий запис за № 143 та видане свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 60). З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не має. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить: земельна ділянка, розташована на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, площею 5,3140 га, кадастровий номер 6324284000:03:001:0172, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 561024, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районної державної адміністрації Харківської області (а. с. 44). В спадковому реєстрі наявна інформація (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67487884, сформована 25 листопада 2021 року о 18 годині 14 хвилин приватним нотаріусом приватним нотаріусом Харківського районного нотаріальною округу Харківської області Туревською С. О., про заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 31 травня 2018 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, номер у реєстрі 23, номер у спадковому реєстрі 62536481, який має стан чинного (а. с. 46 47). Як встановлено в ході судового розгляду справи, 27 листопада 2021 року за вихідним № 1058/02-31 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріальною округу Харківської області Туревською С. О., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через те, що останній у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не був зареєстрований (а. с. 11, 50). При вирішенні даного спору суд виходить з приписів статті 1233 Цивільного кодексу України, яка регламентує, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною 1 статті 1235 Цивільного кодексу України. Положеннями частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Положеннями статті 1270 Цивільного кодексу України обумовлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] із померлою (спадкодавцем) [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, позивач повинен був подати нотаріусу впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини за заповітом, проте вказаних дій не вчинив. Відповідно до правил, обумовлених частинами 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила наведеної норми права про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Суд також бере до уваги, що Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного вище, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Разом із тим, частиною 1 статті 56 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. При цьому, виходячи зі змісту статей\~34, 37 та 59 наведеного Закону України, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування посвідчують правочини, якими, зокрема є й заповіт, складаючи їх у двох примірниках, один з яких залишається у справах нотаріуса або виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, а другий\~надається заповідачеві. Про те, що заповіт [PERSON] було складено саме таким чином, тобто у двох примірниках, один з яких зберігається у справах Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, а другий видається заповідачу, безпосередньо відображено на бланку заповіту, посвідченого 31 травня 2018 року секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Нетецькою Л. Г. З наведеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] копію заповіту своєї матері [PERSON] , складеного на його користь, не отримував, й відомості, які б спростовували цю інформацію, суду не надані, а тому є підстави вважати, що позивач впродовж шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто смерті заповідача, не знав про його існування. Також суд бере до уваги, що приписи статті 63 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» покладає на нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, зобов`язання, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, а також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Крім того, пунктами 1.2 та 2.2 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року обумовлено, що при \~При зверненні\~спадкоємця у\~зв`язку з\~відкриттям спадщини\~нотаріус з`ясовує\~відомості стосовно\~факту смерті\~спадкодавця,\~часу і\~місця відкриття\~спадщини,\~кола спадкоємців,\~наявності заповіту,\~наявності спадкового\~майна,\~його складу\~та місцезнаходження,\~необхідність вжиття\~заходів щодо\~охорони спадкового\~майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту. Верховний суд України у своїй правовій позиції, сформованій у справі за № 6-1320цс17, мовить про те, що при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не прийняв її з об`єктивних причин, викликаних відсутністю відомостей про наявний заповіт, складений на його користь, а тому можливо вказати, що строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин та є незначним. Так, часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та зверненням [PERSON] до нотаріусу склав близько чотирьох місяців (з 10 липня 2022 року по 25 листопада 2022 року). Крім того, суд бере до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших осіб, які б в установлений законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено. Суд зазначає, що вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, суд бере до уваги висновок щодо незначного часового проміжку між закінченням строку для прийняття спадщини та звернення до суду з відповідним позовом зроблений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі з єдиним унікальним № 681/203/17-ц (провадження № 61 26164св18). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічний висновок відносно можливості визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через незначений часовий проміжок між закінченням строку для прийняття спадщини та звернення до суду з відповідним позовом зроблений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 08 липня 2021 року у справі з єдиним унікальним № 644/4393/20 (провадження № 61-5188св21). Слід також зауважити, що спадщина після померлої [PERSON] на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подав, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Крім того, з аналізу приведених вище норм Цивільного законодавства України необхідно дійти висновку, що, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши в силу положень статей 76 80 Цивільного процесуального кодексу України надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, строк звернення до нотаріальної контори не дотриманий позивачем з поважної причини, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців, які в установлений законом строк та порядок прийняли б спадщину після смерті [PERSON] не встановлено, відповідач проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, а часовий проміжок між закінченням встановленого шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та зверненням до нотаріуса є незначним, тому наявні усі підстави для задоволення позову у повному обсязі та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом тривалістю у три місяця з дня набрання даним рішенням законної сили. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом [PERSON] до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved