Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог вказано, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент вже є повнолітньою. Наразі вона та відповідач розлучені та рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2011 відповідача було позбавлено батьківських прав. [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, а тому вона самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням доньки. Наразі [PERSON] навчається у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського, на другому факультеті економіки і управління денної форми навчання. Вона з донькою й наразі проживає разом, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 27.07.2023 року, усі витрати пов`язанні з навчанням доньки несе вона. [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на навчання доньки [PERSON] . Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 серпня 2023 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що її донька навчається в інституті на денній формі навчання, строк навчання до 2026 року. Вартість навчання становить приблизно 2500 гривень щомісяця. Донька проживає вдома разом з нею, а не в гуртожитку, тому інших витрат на навчання, окрім щомісячної оплати, купівлі зошитів та ручок, вона не несе. Вона працевлаштована на АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», її заробітна плата складає близько 10 000 гривень на місяць, проте вона отримує 2/3 від заробітної плати, оскільки підприємство в простої на даний час. Її доходу не вистачає на оплату навчання доньки, тому вона вважає, що відповідач повинен брати участь в оплаті зазначених витрат. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково, в розмірі стягнення 15 % з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Він працевлаштований слюсарем-ремонтником за контрактом на АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», його заробітна плата складає приблизно 10 000 гривень, але йому її виплачувати не будуть, оскільки підприємство знаходиться в простої. На даний час він перебуває в цивільному шлюбі та має на утриманні дитину своєї цивільної дружини. Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , якого рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2011 було позбавлено батьківських прав (а.с.12). [PERSON] є студенткою 2 курсу факультету економіки і управління Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, денної форми навчання за спеціальністю 073 «Менеджмент», термін навчання з 19.09.2022 року по 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 1823 від 28.07.2023 (а.с.10). З копії договору № 222-69-069 від 01 вересня 2022 року про надання освітніх послуг між Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського та [PERSON] , вартість навчання [PERSON] складає 89080 грн. за весь строк навчання, з розрахунку 22270 грн. за кожен рік окремо, термін навчання 3 роки 10 місяців (а.с.10). Відповідно до паспорту громадянина України, адреса реєстрації позивачки є [ADDRESS] (а.с 5). За вищевказаною адресою зареєстрована й [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/005701489 від 27.07.2023 року (а.с. 9). Згідно копії Звіту про здійснення відрахування та виплати від 29.06.2023 № 40-14/1292, [PERSON] працює АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» та нарахована заробітна сплата за травень 2023 складає 11072,80 грн. (а.с. 13). У відповідності до копії наказів від 30.11.2023 № 424, від 30.10.2023 № 376 Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», оплату простою здійснити згідно зі ст.113 КЗпП України та п. 4.7 чинного Колективного договору АТ «КСЗ» з розрахунку не менше ніж дві третини тарифної ставки встановленого працівнику розряду (окладу). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також, позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України), що узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, канцелярського приладдя, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо необхідності з його сторони сплачувати аліменти на утримання його доньки у зв`язку з навчанням та вважав за можливе сплачувати їх у розмірі 15% від його доходів щомісячно. При розгляді даної суд вважає за необхідне врахувати витрати, необхідні на утримання доньки сторін під час її навчання, докази про наявність яких надані позивачкою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки відповідач будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, отже є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не надав. Таким чином, встановивши, що [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , є студенткою 2 курсу факультету економіки і управління Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання для оплати освітніх послуг, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 серпня 2023 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання, зважаючи на те, що [PERSON] здобуває вищу освіту, навчається на денній оплатній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати таку допомогу, та виходячи з рівності обов`язку матеріальних витрат обох батьків. Також, суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial