Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

Позивач звернувся 05.09.2022 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що в інтересах малолітньої доньки для захисту її порушених прав, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, у зв`язку з тим, що після визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, пройшло майже два роки, а з плином часу суттєво змінились фактичні оставини: 13.07.2022 р. було прийнято судове рішення у пов`язаній судовій справі № 336/2426/20. Також відповідач, маючи сталі ознаки психічних розладів здоров`я, мала намір завдати фізичної шкоди малолітній дитині, вчинивши кримінальний злочин з застосуванням вогнепальної збої, при цьому завдала фізичних травм її бабусі ( [PERSON] ), яка з вогнепальним пораненням потрапила до лікарні. Наразі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12022087080000472, відомості про яке внесене до ЄРДР 29.07.2022 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ці та інші обставини мають суттєве значення для вирішення судового спору в як найкращих інтересах малолітньої дитини. [INFO] у сторін по справі народилась донька [PERSON] . Позивач та відповідач ніколи разом не проживали, у зареєстрованому шлюбі не перебували. [PERSON] вела подвійне особисте життя, перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі, однак цей факт приховала від позивача. За домовленістю батьків, малолітня дитина з місячного віку, починаючи з 05.02.2019 р. почала проживати разом з батьком, з яким наразі фактично безперервно й проживає. Дівчинка має більш близький емоційний зв`язок з батьком, оскільки фактично проживає разом з ним та його батьками, мати не завжди впізнає. Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб від 01.08.2022 р., позивачем створені належні умови для проживання та розвитку дитини, для [PERSON] придбані необхідні речі. Справа стосується інтересів малолітньої дитини, її подальшої долі. При насильницьких спробах відповідача забрати Мілану проти волі самої дитини, яка категорично відмовляється змінювати своє фактичне місце проживання, змінювати звичне для неї оточення, оскільки не має ніякого психоемоційного зв`язку з матір`ю, до якої дитина не має прихильності, відноситься з негативним відтінком, лякають дівчинку. Неможливість зміни фактичного місця проживання малолітньої дитини, призведе до заподіяння їй психофізичної шкоди, душевних страждань, сформує комплекси, що у майбутньому негативним чином відобразиться на психічному та фізичному здоров`ї [PERSON] , зашкодить її нормальному розвитку. В позовній заяві позивач просить змінити юридично визначене місце проживання [PERSON] , [INFO] , та визначити її юридичне місце проживання разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 12.09.2022 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду у загальному порядку, призначено підготовче судове засідання на 13.10.2022 р. 13.10.2022 р. підготовче судове засіданні відкладено на 30.11.2022 р. на підставі наказу № 8 від 08.09.2022 р. 30.11.2022 р. підготовче судове засідання відкладено на 26.01.2023 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 26.01.2023 р. підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2023 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 09.03.2023 р. підготовче судове засідання відкладено на 26.04.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 26.04.2023 р. підготовче судове засідання відкладено на 07.06.2023 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 07.06.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 10.07.2023 р. 10.07.2023 р. відкладено розгляд справи на 25.09.2023 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. 25.09.2023 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2023 р. на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. 24.10.2023 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2023 на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов [PERSON] з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, що зазначені у відзиві на позов (т.2 а.с.7-10). Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району просила постановити рішення з урахуванням інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 р. (т.1 а.с.60-72), було скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.09.2010 р. та прийнято постанову, якою позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволено, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів відмовлено. Визначено місце проживання малотіньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Постановою Верховного Суду від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.11-24), касаційні скарги [PERSON] залишені без задоволення. Постанову Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 р. та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21.01.2021 р. залишено без змін. Поновлено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 р. в частині вирішення позову про визначення місця проживання дитини. Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.12.2022 р. задоволено скаргу [PERSON] , скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2022 р. та ухвалено нове рішення. Зобов`язано батька [PERSON] повернути матері [PERSON] малолітню доньку [PERSON] за місцем проживанням матері. Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 р. (т.2 а.с.157-162), апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Запорізького апеляційного суду від 14.12.2022 р. залишено без змін. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства в Україні є обов`язковість судових рішень. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд, однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запорізький апеляційний суд у постанові від 23.12.2020 р. у справі № 336/3744/19, з яким погодився Верховний Суд у своїй постанові від 03.11.2021 р. у цій же справі, встановив факт самоправного відібрання дитини від матері з боку [PERSON] та визначив місце проживання малолітньої разом з матір`ю. Рішення судів, на час розгляду даної справи, позивачем не виконано. Верховний Суд у Постанові від 20.05.2020 р. у справі № 725/3024/17 зазначив, що висновок судів про зміну обставин, які мають значення для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини не ґрунтується на доказах, які б свідчили, що відбулась така зміна обставин, що з`явились підстави для звернення іншого з батьків з новим позовом про нове визначення місця проживання дитини. Підставами для звернення із новим позовом про визначення (зміну) місця проживання дитини не можуть бути обставини, які виникли внаслідок неправомірної поведінки особи, що полягає у невиконанні рішення суду, при цьому звернення із новим позовом не може бути підставою для уникнення від виконання іншого остаточного рішення. З наведених вище доказів, судом встановлено, що позивачем самовільно змінено місце проживання дитини, не виконується рішення суду про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, фактичні обставини, що мають значення для вирішення питання про місце проживання дитини, не змінились, а тому даний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~суд залишає судові витрати позивача за ним. У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті 21 грудня 2023 року, повний текст рішення складений 22 грудня 2023 року.

Outcome: dismissed