Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача [PERSON] звернувся до суду з цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав, що він є батьком [PERSON] , який народився [INFO] . Матір`ю дитини є відповідач [PERSON] , з якою він не перебував у зареєстрованому шлюбі. Вони жили разом до серпня 2022, після чого він почав проживати окремо, а син залишився мешкати з матір`ю. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не приділяє достатньої та належної уваги дитині, залишала сина самого. Дізнавшись про це, на початку грудня 2022 він забрав [PERSON] до себе за адресою: [ADDRESS] , де вони проживають дотепер. А весь час проживання сина з ним [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надала, не бере участі в додаткових витратах на сина, не цікавиться його життям, не відвідує. Виховувати [PERSON] йому допомагають батьки, син повністю перебуває на його утриманні. Через неналежну поведінку відповідача щодо дитини позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина та стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття сина. ІІ. Позиції, заяви (клопотання) учасників справи В судове засідання сторони та учасники справи не з`явилися. Від позивача, його представника адвоката Логвиненка С.С. та представника третьої особи - органу опіки та піклування надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в позовні вимоги були підтримані. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позовну заяву вона суду не надіслала, про свою позицію у справі не повідомила. Представником позивача заявлене суду клопотання про виклик і допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В подальшому представником подані суду письмові пояснення свідків. Представником третьої особи заявлене клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів - висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, звітів рейдів «Сім`я», розписки відповідача тощо. ІІІ. Процесуальні дії у справі 08.08.2023 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11.09.2023, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, а третій особі - письмові пояснення (заперечення) щодо позову. 11.09.2023 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 03.10.2023. Задоволені клопотання про виклик і допит свідків, долучення письмових доказів. Судові засідання у справі відкладалися через неявку відповідача та за клопотаннями сторони позивача. 30.11.2023 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що повідомлялася належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Мирнограді Донецької області (а.с.8-11). Місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-зв.). Дитина мешкає з позивачем за вищевказаною адресою, що підтверджується Актом фактичних обставин проживання дітей з батьками від 20.07.2023 (а.с.13). Умови проживання в родині створені у відповідності до інтересів дитини, про що складений Акт обстеження умов проживання від 05.04.2023 (а.с.12). Позивач працює гірничим робітником підземним у ПрАТ «ШУ «Покровське», де позитивно характеризується (а.с.14). Дитина [PERSON] наразі перебуває у віці трьох років, з 19.07.2023 зарахована до ЗДО №4 «Іскринка» (а.с.22). Згідно з Історією розвитку дитини КНП «Мирноградський ЦПМСД» дитина 09.02.2023 оглядалася лікарем-психіатром приводу скарг батька на періодичні напади агресивної поведінки, розгальмованості, збудження. Зі слів батька, поведінка дитини порушена через асоціальну поведінку матері, яка вживає алкоголь. Лікарем об`єктивно встановлена малопродуктивність контакту з хлопчиком, відсутність у нього цікавості до іграшок, страх перед гучними звуками. Увага привертається на короткий час, навичками самообслуговування володіє частково. Розладів мислення та сприйняття не виявлене (а.с.16-17). Відомості про перебування дитини на диспансерному обліку будь-яких лікарів та про наявні захворювання в матеріалах справи відсутні. Відповідач [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , і а місцем проживання характеризується негативно: веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями (а.с.18). За відомостями наркологічного кабінету КНП «МЦМЛ» ММР відповідач перебуває в консультативній групі нагляду приводу вживання алкоголю з шкідливими наслідками з 05.01.2023, на обліку лікаря-психіатра не перебуває (а.с.19,37). Відповідач перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради та отримувала допомогу при народженні дитини, допомогу одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з дітьми на дитину [PERSON] . Виплата допомоги припинена з 01.08.2023 (а.с.44). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради №022 від 28.08.2023 визначене, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] є доцільним і відповідатиме інтересам дитини (а.с.34-36). Даний висновок вручений відповідачеві 04.09.2023, що підтверджується її розпискою (а.с.38). У цій розписці [PERSON] окремо письмово заначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина [PERSON] , усвідомлює наслідки позбавлення батьківських прав. 17.01, 15.05, 02.06 та 04.09.2023 головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Мирноградської міської ради та працівником Мирноградського міського центру соціальних служб були здійснені рейди «Сім`я» до родини [PERSON] , з останньою проведені бесіди щодо виконання батьківських обов`язків, позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.39, 41-43). Під час рейдів відповідач здебільшого мала неохайний вигляд, від неї відчувався запах алкоголю, у приміщенні було брудно. Відповідач пояснювала, що востаннє бачила сина 20.12.2022, не могла вказати, чому не відвідує дитину, під час рейду 17.01.2023 взагалі не могла через ступінь сп`яніння відповідати на запитання. 23.08.2023 такий саме рейд було здійснено до родини [PERSON] , з яким проведено бесіду щодо виконання батьківських обов`язків та обстежене житлово-побутові умови, які визнано задовільними (а.с.40). Згідно з письмовими поясненнями свідка [PERSON] вона з 2021 року до вересня 2023 року здавала в оренду відповідачеві [PERSON] свій будинок за адресою: [ADDRESS] . Спочатку та мешкала в будинку [PERSON] , вони мали спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Десь у серпні 2022 року [PERSON] розірвала стосунки із [PERSON] , останній виїхав з будинку, а [PERSON] разом із дитиною продовжила в ньому мешкати. За весь час, що вона знає [PERSON] , та майже ніколи не була в тверезому стані, адже постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніколи не приділяла достатньої уваги дитині, лишала останнього самого. В грудні 2022 року [PERSON] дізнався про вказане та забрав сина до себе. У вересні 2023 року вона переїхала до будинку [ADDRESS] , жила разом із самотнім дідусем, який постійно зловживав спиртними напоями. [PERSON] казала їй, що у неї своє життя і дитина їй взагалі не потрібна, так само й продовжує пити та вести аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] в письмових поясненнях повідомила суду, що вона є сестрою [PERSON] . В 2019 році брат познайомився із [PERSON] , вони почали зустрічатися і [INFO] у них народився [PERSON] . В офіційному шлюбі вони не перебували, з 2021 року проживали за адресою: [ADDRESS] , взявши вказане житло в оренду. Приблизно в серпні 2022 року стосунки [PERSON] та [PERSON] були припинені, останній виїхав з будинку, а [PERSON] разом із дитиною продовжила в ньому мешкати. В грудні 2022 року [PERSON] дізнався, що [PERSON] постійно вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, кидає дитину саму вдома, не приділяє належної уваги, після чого одразу забрав сина до себе. З того часу, тобто з грудня 2022 року, [PERSON] не навідувала дитину, не цікавилась її життям, станом здоров?я, жодного разу не передала дитині продуктів харчування, засобів особистої гігієни, іграшок. Вона весь час тільки вживає спиртні напої в сумнівних компаніях, їй байдуже на сина. V. Оцінка суду Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом достовірно встановлено, що відповідач систематично свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, що підтверджено сукупністю доказів у справі. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків суду не надано. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дитини з метою захисту їхніх прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає жодних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно нього. Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з її утримання до досягнення сином повноліття, сплачуючи аліменти. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідача та їх розмір, суд враховує, що відомості про стан здоров`я [PERSON] на час розгляду справи відсутні, вона перебуває у працездатному віці. З огляду на наведене немає перешкод для стягнення з неї на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 04.08.2023 і до повноліття дитини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України та виходячи з кількості вимог у справі з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір розмірі 1073,60 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved