Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказує, що 16 січня 2020 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в розмірі 504 000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, -що еквіваленті становили 21 000 (двадцять одну тисячу) доларів США, безвідсотково, на строк до 01 лютого 2020 року. Вищевказані грошові кошти [PERSON] позичила для особистих потреб. На підтвердження вищевказаного між Позивачем та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошей від 16 січня 2020 року. Грошові кошти мали бути поверненні за крайнім строком - 01 лютого 2020 року. Проте, у зазначений строк грошові кошти повернуті не були. Тривалий час [PERSON] не відповідала на телефонні дзвінки Позивача. Наприкінці квітня 2020 року Позивач дізнався, що 27 квітня 2020 року [PERSON] пішла з життя. Позивач вказує, що на момент смерті на праві власності за [PERSON] було зареєстровано право власності на: - \~ \~ \~ \~1/3 частини квартири, що розташовується за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №97-197Ц від 28.11.1997 року, видавник Одеська Універсальна Біржа «Витязь». - \~ \~ \~ \~1/3 частини квартири, що розташовується за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 7- 1756, видане 26.12.2012 року Державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Лєсогоров Д.В. Позивач зазначає, що інша 1/3 частини вищевказаної квартири також належать [PERSON] у зв`язку із фактичним прийняттям спадщини. В послідуючому Позивачу стало відомо, що відносно померлої [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Галиною Петрівною відкрито спадкову справу №28/2020. Спадкоємцем [PERSON] - є [PERSON] . 20 травня 2020 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Поліщук Г.П. із заявою кредитора, в якій висунув вимогу, відповідно до ст. 1282 ЦК України, про задоволення вимоги кредитора (Позивача) щодо зобов`язань [PERSON] . Вищевказану заяву було зареєстровано та долучено до спадкової справи, а самого спадкоємця було повідомлено відповідним листом приватного нотаріуса. Проте, станом на теперішній час [PERSON] ухиляється від виконання вимоги позивача, в цей же час від спадщини не відмовився, що свідчить про його намір отримати спадщину проте не задовольняючи при цьому інтересів кредитора - Позивача. Ухвалою суду від 10 червня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. Позивачем разом з позовом було подано\~ до суду заяву про забезпечення позову, якою він просить суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 37,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10726251101, реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно ( реєстр до 31.12.2012 року): 38640358 до вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 10.06.2020 року судом вирішено в задоволенні заяви представника [PERSON] ,- «про вжиття заходів забезпечення позову»- відмовити. 17 липня 2020 року від [PERSON] , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина відповідача [PERSON] , до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач зазначив, що позовна заява є безпідставно. та необгрунтованою, а Договір позики підписаний від імені [PERSON] зроблений іншою особо. Також відповідач вказує, що [PERSON] знаходилась у скрутних життєвих обставинах, вела аморальний спосіб життя. Вказав, що [PERSON] постійно вживала спиртні напої. Також у відзиві вказано, що померла [PERSON] постійно позичала кошти у своїх родичів та сусідів. Під час судового засідання від 06.08.2020 року судом вирішено залучити до участі у справі у якості третьої особи Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. 22.09.2020 року представником позивача подано до суду заяву, по якій він просив зупинити видачу приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] в рамках спадкової справи №28/2020. Ухвалою суду від 13.10.2020 року вирішено зупинити видачу приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Галиною Петрівною свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] в рамках спадкової справи №28/2020. Ухвалою суду від 31.05.2021 року вирішено витребувати від Приватного підприємства «Таврія Плюс» оригінали заяв щодо працевлаштування, звільнення, надання відпустки, трудових договорів, договорів про матеріальну відповідальність, на яких міститься підпис [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Витребувати від Публічного акціонерного товариства « Акціонерний банк « Південний» оригінали заяв щодо працевлаштування, звільнення, надання відпустки, трудових договорів, договорів про матеріальну відповідальність, на яких міститься підпис [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . [INFO] до суду надійшли зразки підписів померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 04.08.2021 року вирішено витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович Олени Юріївни оригінал договору позики від 16.01.2020 року, реєстровий №13, витребувати від Державного підприємства « Адміністрація морських портів України» оригінал заяви [PERSON] , [INFO] , ІНН [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Представник відповідача подав до суду клопотання, по якому просив суд призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконаний рукописний текст ( рукописні записи), підпис у договорі позики від 16.01.2020 року від імені [PERSON] , нею особисто, або іншою особою? та судово-технічну експертизу на вирішення якої поставити наступне питання: Чи виконаний рукописний текст ( рукописні записи), підпис у договорі від імені [PERSON] , у тексті договору 16.01.2020 року, писальним приладом або за допомогою комп`ютерної або копіювальної розмножувальної техніки ( шляхом сканування)? Ухвалою суду від 27.01.2022 року судом вирішено призначити по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника [PERSON] , третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення грошових коштів, комплексну судову експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: Чи виконаний рукописний текст ( рукописні записи), підпис у договорі позики від 16.01.2020 року від імені [PERSON] , нею особисто, або іншою особою? Чи виконаний рукописний текст ( рукописні записи), підпис у договорі від імені [PERSON] , у тексті договору 16.01.2020 року, писальним приладом або за допомогою комп`ютерної або копіювальної розмножувальної техніки ( шляхом сканування)? 20.04.2022 року до суду надійшов висновок експерта № 22-1403 від 15.04.2022 року судово-технічної експертизи документів та зроблено наступний висновок: Підпис, запис прізвища та ім`я по батькові: « [PERSON] », що розміщені на зворотній стороні у графі «Підпис», наданого експертизу Договору позики від 16.01.2020, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок чорного кольору без використання комп`ютерної або копіювальної - розмножувальної техніки. 05.07.2022 року до суду надійшов Висновок експерта № 22-1402 від 21.06.2022 судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до вказаного висновку вирішити поставлені питання не виявилось можливим. Ухвалою суду від 19.07.2022 року провадження по справі поновлено. 24.08.2022 від відповідача до суду надійшла заява про призначення повторної-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року вирішено у задоволенні заяви [PERSON] як законного представника [PERSON] про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи відмовити. 13.04.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про відвід судді. Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року вирішено у задоволенні заяви [PERSON] ,\~який представляє\~інтереси [PERSON] \~ про\~відвід головуючого-судді\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси Абухіна\~Руслана Дмитровича\~по цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа\~Відділ опіки\~та піклування\~Приморської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради\~про стягнення\~грошових коштів відмовити. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року вирішено підготовче провадження по справі закрити та призначити справу до судового розгляду по суті. 29 травня від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи. У судове засідання призначене на 29.11.2023 року з`явились позивач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року вирішено у задоволені заяви представника відповідача про залишення без розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення грошових коштів відмовити. Позивач наполягав на задоволенні позову, надав суду пояснення щодо обставин справи. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін приходить до наступних висновків. 16 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошей від 16 січня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 13. Відповідно до п. 1 вказаного Договору [PERSON] передає у власність [PERSON] , а [PERSON] приймає у власність від [PERSON] , грошові кошти в сумі 504000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, що еквівалентно 21000 (двадцять одній тисячі) доларів СІЛА, та зобов`язується повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів, а саме 504000 (п`ятсот чотири тисячі) гривень, що еквівалентно 21000 (двадцять одній тисячі) доларів СІЛА, не пізніше ніж до 01.02.2020 (першого лютого дві тисячі двадцятого) року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В даному випадку посилання відповідача на відсутність вказаної суми коштів у позикодавця судом сприймається критично, адже факт укладання письмового договору позики та його нотаріальне посвідчення підтверджує факт передання коштів від позикодавця до позичальника, а отже свідчить про наявність вказаної суми у позикодавця. Уразі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Відповідач заперечував проти отриманння померлою [PERSON] грошових коштів від [PERSON] та вказував, що підпис їй не належить. На підтвердження цього було проведено судові експертизи. Так 20.04.2022 року до суду надійшов висновок експерта № 22-1403 від 15.04.2022 року судово-технічної експертизи документів та зроблено наступний висновок: Підпис, запис прізвища та ім`я по батькові: « [PERSON] », що розміщені на зворотній стороні у графі «Підпис», наданого експертизу Договору позики від 16.01.2020, виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок чорного кольору без використання комп`ютерної або копіювальної - розмножувальної техніки 05.07.2022 року до суду надійшов Висновок експерта № 22-1402 від 21.06.2022 судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до вказаного висновку вирішити поставлені питання не виявилось можливим. У вказаному висновку експерт зазначив, що збіжні ознаки, хоча і досить чисельні та інформативні, але при наявності виявлених розбіжних ознак (у тому числі і діагностичних) вони не можуть бути покладені в основу позитивного висновку про виконання підпису від імені [PERSON] . Таким чином суд приходить до висновку, що вказаним висновком експерта не доведено той факт, що підпис у Договорі позики було виконано не [PERSON] . Відповідачем будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції надано не було. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: "Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)". Відповідачем були заявлені сумніви в укладенні вказаного договору позики з огляду на те, що померла [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, і сумнівним здається той факт, що вона отримала у борг таку суму коштів у малознайомої людини. Суд оцінює вказані сумніви сторони, однак не вважає їх достатніми, адже відповідач у відзиві особисто зазначає, що померла [PERSON] постійно позичала кошти у своїх родичів та сусідів, а тому факт запозичення коштів у малознайомої людини не вбачається малоймовірним. Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця обмежується вартістю майна, одержаного ними у спадщину. У найбільш загальному вигляді вартість майна, одержаного у спадщину, слід розцінювати як грошову оцінку такого майна відповідно до його ринкової вартості. Зазначене є справедливим як для спадкоємця (задовольняючи вимоги кредиторів, він може бути змушений продати частину спадкового майна чи все це майно, і було б несправедливим примушувати спадкоємця відповідати в розмірі, більшому, ніж він може виручити за продаж активу спадщини в конкретний момент часу) так і для кредиторів (все одно, більше ринкової вартості майна, що належало спадкодавцю, вони отримати не змогли б у всякому випадку). Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі та Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 504\~000 гривень, які є заборгованістю [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 16.01.2020 року в межах суми спадкового майна [PERSON] померлої [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 5040 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved