Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] в м. Херсоні, з 1997 року по день смерті останнього, а саме до [INFO] . Визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] в м. Херсоні. Вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS] , житлове приміщення гуртожитку №292 «б», з 1997 року по день смерті останнього. Помер [PERSON] раптово в м. Херсоні у віці 55 років, причиною смерті стала хронічна ішемічна хвороба серця. Позивач самостійно за власні кошти поховала чоловіка. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді його майна в гуртожитку, а саме: житлового приміщення №292 «б» у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа житлового приміщення становить 36,0 кв. м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 07.04.2017 року, яке видане згідно з Розпорядженням №1276 від 07.04.2017 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради. Указаним Розпорядженням уповноваженим власником квартири було визначено [PERSON] та ним були укладені договори на участь у витратах по обслуговуванню будинку та житла. Позивач проживала з померлим як чоловік і жінка, тобто вели спільне господарство, спільно несли витрати на господарські та побутові потреби, разом відпочивали, радились один з одним, відмічали усі свята, взаємно морально підтримували одне одного. Разом з ними проживала з малолітнього віку донька позивачки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка називала [PERSON] батьком. 12.05.2023 року позивач звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті цивільного чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, але їй було відмовлено та рекомендовано вирішувати це питання по суті в судовому порядку. Факт поховання03.08.2022 року її цивільного чоловіка [PERSON] підтверджується отриманим Свідоцтвом про поховання від 03.08.2022 року. Від представника Херсонської міської ради Остапенко О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволені позову відмовити. При цьому зазначила, що надана до позову заява від 01.08.2022 року на ім`я головного директора КНП «ХМКЛ ім. О.С. Лучанського» ХМР про надання тіла померлого не свідчить про факт проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця. Свідоцтво про поховання [PERSON] , довідка про смерть №С-00401 та свідоцтво про смерть, видані Сімферопольским районним відділом РАЦС №2, договір замовлення №2187, фото з поховання та сумісне з позивачем фото, а також декларація №0001-МТЕ9-РАА0 не підтверджують факту проживання однією позивача разом із спадкодавцем. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 05.07.2016 №303 наймачем житлового приміщення в [ADDRESS] був [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 07.03.2017 року у житловому приміщенні [ADDRESS] проживав один член сім`ї [PERSON] . Із платіжних інструкцій, які додані до позовної заяви, вбачається, що платником є [PERSON] . Таким чином, факт спільного проживання не обґрунтовано доказами, такими як оплата комунальних послуг за приміщення, в якому позивач стверджує, що проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю, придбання ліків для спадкодавця, здійснення поточного ремонту оселі і т. і., окрім посилань на покази свідків, що є недостатнім для встановлення факту проживання однією сім`єю. Крім того, не надано відомостей щодо причин відсутності реєстрації позивача в одному помешканні разом з померлим. Також до матеріалів позовної заяви не надано доказів відсутності у позивача та у померлого шлюбу, зареєстрованого в органах РАЦС. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у задоволені в повному об`ємі. \~ \~ \~ \~Третя особа Лиманська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді його майна в гуртожитку, а саме: житлового приміщення №292 «б» у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа житлового приміщення становить 36,0 кв. м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 07.04.2017 року, яке видане згідно з Розпорядженням №1276 від 07.04.2017 року Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради. На підставі ч.ч.3, 5\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.». Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та оформлення прав на спадкове майно. У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. Від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю оформлення права власності на спадкове майно Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1\~ст.1299 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивача відсутні, тому він звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. З положень ч.2\~ст.1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то він вважається такою, що прийняла спадщину. З письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення гуртожитку [ADDRESS] та здійснювала за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Такими доказами є копії квитанцій про сплату комунальних послуг з 2018 року, копії документів на придбання меблів та вікон у квартиру,копії наряду наказу на ремонт квартири. Доказом проживання позивача однією сім`єю з померлим також є укладена ним Декларація №0001-МТЕ9-РААО від про вибір лікаря, в якій він вказав своєю довіреною особою для повідомлення лікаря у разі настання екстреного випадку саме позивачку як цивільну дружину, яка мешкала разом з ним. Також доказом проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю є фотокартки, на яких зафіксовані моменти сімейного життя, а також пояснення свідків, які були надані в судовому засіданні. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved