Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору № 210119-33557-1 від 19.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] укладено договір. Відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн строком на 29 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 19.01.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком. 01.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210119-33557-1 від 19.01.2021 перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 210119-33557-1 від 19.01.2021 р. станом на 28.08.2023 становить 23108,40 грн., яка складається з: 4000 грн. заборгованість за кредитом; 2308,40 грн. заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 19.01.2021 по 17.02.2021(включно); 16800 грн. заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 18.02.2021 по 17.06.2021 (включно). Таким чином представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 210119-33557-1 від 19.01.2021 станом на 28.08.2023 у розмірі 23108,40 грн., а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. 30.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 06.09.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності та просить задовольнити клопотання про витребування доказів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позов не визнає, а також не визнає витрати на правову допомогу та нараховані відсотки. Факт отримання 4000 грн. не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд доходить наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи 19.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір №210119-33557-1 (а.с. 19-22). Відповідно до п.1.1. вказаного договору Товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Відповідно до п. 1.2. сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1.99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726.35%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до 1.3. строк надання кредиту та строк дії Договору становить 29 днів. Відповідно до п. 3.3. у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3.5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору). Згідно графіку розрахунків сторони погодили наступне: дата повернення 17.02.2021 сума кредиту 4000 грн., нарахована сума процентів 2308,40 грн; всього до сплати 6308,40 грн. (а.с.22). \~ \~ \~ \~01.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210119-33557-1 від 19.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28.08.2023 заборгованість за [PERSON] становить 23108,40 грн. Щодо клопотання представника позивача про витребування доказів, то суд не вбачає підстав для його розгляду та задоволення, оскільки відповідача у заяві від 12.10.2023 не заперечує отримання кредиту у розмірі 4000 грн. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд доходить висновків, що між сторонами було укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами, що визнається й самим відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова\~установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На даний час відповідач не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором. В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ТОВ ФК «Ріальто» в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом відповідно до п.3.3 Кредитного договору. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обв`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності спорінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Положеннями ст.ст. 6, 627\~ч.1\~ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у\~справі №1-33/2004. \~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування процентів у розмірі 16800 грн, який фактично перевищує заборгованість за кредитом у 4,2 рази, також може свідчити про не справедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити їх у цій частині до 5040 грн. \~\~\~\~ При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовя`зань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 23108,40 грн до 11348 грн 40 коп., а саме: тіло кредиту - 4000 грн; заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 1,99% - у розмірі 2308 грн 40 коп та заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 3,5% - у розмірі 5040 грн. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2684 грн.. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та адвокатом Руденком К.В., акт №65/1 прийому-передачі наданих послуг, довіреність та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідач скористалася своїм процесуальним правом, звернувшись до суду із заявою про заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 9000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи та враховуючи частину задоволених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

Outcome: partial