Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-29 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь AT «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» (МФО351823, ідентифікаційний код 09351600, рах. № [NUMBER] у філії - ХОУ AT «Ощадбанк») заборгованість за кредитом за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) у загальному розмірі 20421 (двадцять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 87 коп.; стягнути з [PERSON] на користь AT «Ощадбанк» в особі філії - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» ( МФО351823 , ідентифікаційний код 09351600, № [NUMBER] у філії - ХОУ AT «Ощадбанк») судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.). 05.02.2020 року між АТ «Ощадбанк та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет - сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якими він погодився на одержання кредиту та його умови. На підставі чого, Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 19200,41 грн на строк дії платіжної картки. Згідно з п. 3.3. Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього Кредитного договору та може бути змінена, в порядку та на умовах визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту належним чином не виконав, в результаті чого заборгованість за даним кредитним договором з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних станом на 18.05.2021 склала 20421,87 грн, з яких: загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 17708,82 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 2655,24 грн; розмір 3% річних (згідно з ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту - 38,73 грн; розмір 3% річних (згідно з ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 14,10 грн; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 4,98 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості було залишено без руху. 23.07.2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з заявою про усунення недоліків разом з додатками. Ухвалою суду від 28.07.2021 було відкрито провадження по справі та позов призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Указом Президента України №64/2022 в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідними Указами Президента України. Враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та визначено замість нього Ленінський районний суд м. Полтави. Розпорядженням Верховного Суду №65 Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області повернуто підсудність до Червонозаводського районного суду м.Харкова, у зв`язку з чим Ленінським районним судом м. Полтави було повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова вищевказану справу. Ухвалою суду від 30.11.2023 було вирішено питання про заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надавши суду письмову заяву, згідно з якою просить суд розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, з його наслідками ознайомлена. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов або клопотань до суду не подав. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає можливим задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 05.02.2020 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, за яким останньому було встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 19200,41 грн на строк дії платіжної картки. Згідно з п. 3.3. Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього Кредитного договору та може бути змінена, в порядку та на умовах визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Згідно з пунктами 1.1.2., 1.1.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отримання Кредиту Клієнт особисто надає Банку Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), оформлену за встановленою Банком формою та підписану Клієнтом, і документ згідно з визначеним Банком переліком. Цей Договір, в тому числі Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Відповідно до п. 1.17, п.п 1.17.1. ДКБО Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно з пунктом 1.30 Договору, у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Договором, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.05.2021 становить 20 421,87 грн., яка складається з наступного: загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 17708,82 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 2655,24 грн; розмір 3% річних (згідно з ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту - 38,73 грн; розмір 3% річних (згідно з ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 14,10 грн; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 4,98 грн. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи (а. с. 3-4). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. ст.526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20421,87 грн, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2270,00грн.

Outcome: approved