Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі за тестом - Тернопільський міський ВДВС) про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на електронних торгах ДП «Сетам» [PERSON] придбала 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та перерахувала на рахунок Тернопільського міського ВДВС кошти у сумі 218998,75 грн, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 у справі № 607/81/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», Тернопільської міської ради, Тернопільського міського ВДВС, ДП «Сетам», ТОВ «Коменерго-Тернопіль 3», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано недійсними вказані вище електронні торги та припинено речове право спільної часткової власності відповідачів на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили 15.04.2022. Таким чином у зв`язку з визнанням електронних торгів недійсними Тернопільський міський ВДВС зобов`язаний повернути [PERSON] кошти у сумі 218998,75 грн, які сплачені відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019. Позивач вказала, що неодноразово зверталась до відповідача з заявами про повернення коштів, однак Тернопільський міський ВДВС такі заяви не розглянув та кошти на рахунок позивача не повернув. Крім цього, позивач вважає, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення належних позивачеві коштів, а тому наявні підстави для стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За таких підстав позивач просить стягнути з Тернопільського міського ВДВС на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 218898,75 грн, а також інфляційні втрати у сумі 38784,68 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4679,97 грн. 08.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 28.07.2023 та надано учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Крім цього, у зв`язку зі зміною відповідачем найменування уточнено, що відповідачем у цій справі є відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом ВДВС у м. Тернополі). 22.06.2023 відповідач ВДВС у м. Тернополі подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому відповідач позов не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що на примусовому виконанні у Тернопільському міському ВДВС перебувало виконавче провадження № 59499183 від 10.07.2019 з примусового виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.10.2018 у справі № 607/14899/18, якою затверджено мирову угоду та якою визначено, що: в порядку грошової компенсації різниці у вартості часток виділеного майна [PERSON] зобов`язується до 03.07.2019 добровільно сплатити [PERSON] кошти у сумі 8628 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ на момент оплати, що на даний час становить 244000 грн. Підтвердженням виконання [PERSON] свого зобов`язання про виплату [PERSON] грошової компенсації різниці у вартості виділеного майна є виключно письмові документи (письмові розписки, нотаріально посвідчені заяви, акти за підписом обох сторін, документи про переказ грошових коштів і т.п.). 10.07.2019 державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 21.08.2019 державним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, а саме 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 22.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання. 03.09.2019 отриманий висновок про вартість майна та сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про вартість описаного та арештованого майна з копією висновку про вартість майна. Заперечення сторін щодо оціночної вартості майна на адресу відділу не надходили. 17.12.2018 проведено електронні торги ДП «Сетам», а саме здійснено реалізацію лоту № 392289 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019. Переможцем торгів визнано [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 у справі № 607/81/20, зокрема, визнано недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна 1/4 частки трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 12.17.2019, реєстраційний номер лота № 392289. Однак право власності позивача на 1/4 частку вказаного вище нерухомого майна як покупця та стягувача у межах виконавчого провадження № 59499183 скасоване не було. 26.08.2022 на адресу [PERSON] як стягувачу у виконавчому провадженні № 59499183 направлено рекомендованим листом вимогу про повернення коштів у сумі 201235,14 грн у зв`язку із скасуванням електронних торгів, результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019. 07.11.2022 на адресу Тернопільського міського ВДВС надійшла заява [PERSON] як переможця електронних торгів щодо повернення коштів у зв`язку із визнанням електронних торгів недійсними та припиненням речового права спільної часткової власності на спірне нерухоме майно. При цьому державним виконавцем надано відповідь на заяву про неможливість повернення коштів покупцю [PERSON] , оскільки стягувач [PERSON] (одна і та ж особа) не повернула кошти, отримані від реалізації майна. 03.01.2023 на адресу Тернопільського міського ВДВС надійшла заява [PERSON] як переможця електронних торгів щодо повернення коштів у зв`язку із визнанням електронних торгів недійсними та припиненням речового права спільної часткової власності на спірне майно. При цьому державним виконавцем надано відповідь на заяву про неможливість повернення коштів покупцю [PERSON] , оскільки стягувач [PERSON] (одна і таж особа) не повернула кошти, отримані від реалізації майна. Також Тернопільським міським ВДВС неодноразово на адресу стягувача [PERSON] надсилалися вимоги про повернення коштів, однак такі кошти на рахунок відділу не надходили. Відтак кошти, які перераховані за реалізоване майно, знаходяться в стягувача [PERSON] , яка одночасно є і переможцем електронних торгів. Указані обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що [PERSON] просить повернути кошти як переможець електронних торгів, які вона як стягувач отримала в рахунок погашення боргу та які як стягувач у зв`язку із скасуванням торгів не повернула на рахунок Тернопільського міського ВДВС, а майно, придбане на електронних торгах, залишає на праві власності за собою. Тобто позивач у разі задоволення позову отримає кошти, які вона сплатила як покупець, проте як стягувач кошти повертати відмовляється. 05.07.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду надійшла відповідь на відзив, у якій викладені вимоги із зазначенням їх обґрунтування, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві,. Також позивач вказала, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. 28.07.2023 судове засідання відкладене на 31.08.2023 за клопотанням представника відповідача. 31.08.2023 судове засідання відкладене на 03.10.2023 у зв`язку з необхідністю отримання інформації про правонаступника ВДВС у м. Тернополі. 03.10.2023 судове засідання відкладене на 08.11.2023 у зв`язку з неявкою учасників справи. 08.11.2023 залучено до участі у даній цивільній справі правонаступника відповідача Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом Тернопільський ВДВС). Судове засідання відкладене на 06.12.2023. У судовому засіданні 06.12.2023 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що на виконанні Тернопільського міського ВДВС перебувало виконавче провадження № 59499183, у якому позивач була стягувачем, та у межах якого її колишній чоловік [PERSON] зобов`язаний був сплатити 8628 доларів США компенсації вартості транспортного засобу. Під час примусового виконання державним виконавцем здійснено реалізацію на електронних торгах 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої був боржник [PERSON] . Переможцем вказаних електронних торгів була позивач, яка сплатила за придбане майно 218998, 75 грн. У подальшому позивачу як стягувачу в межах виконавчого провадження на виконання мирової угоди перераховано 201235 грн. Надалі виконавче провадження № 59499183 закрито постановою державного виконавця у зв`язку з виконанням судового рішення. Однак надалі рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 у справі № 607/81/20, зокрема, визнано недійсними електронні торги з реалізації спірного нерухомого майна. Відтак позивачеві як покупцю у скасованих електронних торгах має бути повернута сума сплаченого нею внеску. Однак Тернопільський ВДВС відмовляється повертати позивачу як покупцю таких електронних торгів кошти за придбання арештованого майна, чим порушує її права. Зауважила, що ДП «Сетам» повернуло їй сплачену суму гарантійного внеску. Також у зв`язку з неповерненням відповідачем коштів наявні підстави для стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат за період з 26.04.2022 до 11.01.2023. У судовому засіданні 06.12.2023 представник відповідача Тернопільського ВДВС Шевчук А.О. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити. Вказала, що станом на даний час виконавче провадження № 59499183 є завершеним, а судове рішення вважається виконаним. Зазначила, що відсутні підстави для відновлення виконавчого провадження, оскільки стягувач не зверталася до відділу ДВС з заявою про його відновлення. При цьому зауважила, що стягувачу були перераховані кошти в гривневому еквіваленті станом на дату перерахування, оскільки рішення не може виконуватись одночасно у двох валютах. Зазначила, що за умови повернення позивачем як стягувачем отриманих коштів такі кошти можуть бути передані позивачу як покупцю на електронних торгах. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ціна є необхідною умовою для договорів купівлі-продажу. За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Частина 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц, де зазначено, зокрема, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Суд встановив, що 10.07.2019 державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. відкрито виконавче провадження № 59499183 з примусового виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/14898/18 від 03.10.2018, якою постановлено, що в порядку грошової компенсації різниці у вартості часток виділеного майна [PERSON] зобов`язується до 03.07.2019 добровільно сплатити [PERSON] кошти у сумі 8628 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ на момент оплати, що на даний час становить 244000 грн. Підтвердженням виконання [PERSON] свого зобов`язання про виплату [PERSON] грошової компенсації різниці у вартості виділеного майна є виключно письмові документи (письмові розписки, нотаріально посвідчені заяви, акти за підписом обох сторін, документи про переказ грошових коштів і т.п.) (а.с. 99). Також 10.07.2019 державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження № 59499183 (а.с. 100). Під час примусового виконання ухвали від 03.10.2018 державним виконавцем встановлено, що боржнику [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 173269277 від 10.07.2019 (а.с. 101-103) та свідоцтвом про право власності на житло від 21.05.2018 (а.с. 104). 21.08.2019 державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105-107). Постановою державного виконавця Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. від 22.08.2019 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с. 108). 03.09.2019 сторонам виконавчого провадження № 59499183 направлено повідомлення про вартість описаного та арештованого майна з копією висновку про вартість майна (а.с. 109, 110). 20.11.2019 державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. до Тернопільської філії ДП «Сетам» направлено заявку на реалізацію арештованого майна, а саме 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 111-113). Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019 (а.с. 114-115) ДП «Сетам» проведено електронні торги, а саме здійснено реалізацію лоту № 392289 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Переможцем торгів визнано [PERSON] . Ціна продажу реалізованого арештованого майна становить 230525 грн. Сума сплаченого гарантійного внеску становить 11526,25 грн, а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця, - 218998,75 грн. Згідно х квитанцією від 20.19.2019 (а.с. 84) [PERSON] сплатила на користь Тернопільського міського ВДВС кошти у сумі 218998,75 грн. Призначення платежу зазначене як кошти за придбання майна на Сетам. 26.12.2019 державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. складений акт про проведені електронні торги від 26.12.2019 (а.с.116-117). Відповідно до платіжних доручень № 5861 від 30.07.2020 (а.с. 120) та № 9802 від 23.12.2019 (а.с. 121) Тернопільським міським ВДВС здійснено перерахунок стягувачу [PERSON] коштів на загальну суму 201235,14 грн. Постановою державного виконавця Тернопільського міського ВДВС Савчук А.О. від 22.01.2021 виконавче провадження № 59499183 закінчено у зв`язку зі стягненням з боржника заборгованості у повному обсязі (а.с. 122). При цьому згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 336368246 від 21.06.2023 (а.с. 124-126) [PERSON] набула право власності на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим суд встановив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 у справі № 607/81/20 (а.с. 17-22): визнано недійсним розпорядження органу приватизації за № 47542 від 21.05.2018, видане міським бюро технічної інвентаризації Тернопільської міської ради, а також свідоцтво про право власності на житло, видане 21.05.2018 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації про право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визнано недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна 1/4 частки трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , результати яких оформлено протоколом проведення електронних торгів № 454113 віл 17.12.2019, реєстраційний номер лота 392289; припинено речове право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15.04.2022 у справі № 607/81/20 (а.с. 23-27) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2021 залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили 15.04.2022. Так, відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті - вказані положення застосовуються, зокрема, і до «повернення виконаного за недійсним правочином». У постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/13670/18 зазначено, що результатом визнання прилюдних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що зважаючи на визнання електронних торгів недійсними в судовому порядку, причина для збереження коштів, одержаних внаслідок їх проведення, у відповідача відпала. Указане дає підстави дійти висновку, що сплачені позивачем на користь відповідача кошти за придбане на електронних торгах нерухоме майно у сумі 218998,75 грн, підлягають поверненню позивачеві за умови визнання таких електронних торгів недійсними. Так, у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19 викладено позицію, що у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти. За змістом ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Положення ст. 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину. Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за таким договором може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів. Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією, яка проводить прилюдні торги. У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак, і продавцем є державна виконавча служба. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. При цьому обов`язком продавця є повернення покупцю оплаченої загальної вартості придбаного на прилюдних торгах майна, незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені. Указане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 та у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 165/711/16-ц. Суд встановив, а також такі обставини визнавались та не заперечувались у судовому засіданні сторонами, що продавцем за договором купівлі-продажу 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з прилюдних торгів є саме Тернопільський ВДВС як правонаступник Тернопільського міського ВДВС. Відтак саме на відповідача покладається обов`язок повернути покупцю за скасованими електронними торгами, тобто [PERSON] , сплачену суму внеску у розмірі 218998,75 грн. При цьому такий обов`язок виникає у відповідача у будь-якому випадку, не зважаючи на те, чи такі кошти були перераховані стягувачу у виконавчому провадженні чи ні. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що з Тернопільського ВДВС на користь [PERSON] слід стягнути грошові кошти у сумі 218998,75 грн, сплачені останньою за купівлю лоту № 392289 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 454113 від 17.12.2019. Крім цього, згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала правову позицію, згідно з якою ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 552/5052/20 зазначено, що відмова у задоволенні вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України є необґрунтованою, оскільки з набранням законної сили судовим рішенням про визнання торгів недійсними у відповідачів як продавців виник обов`язок повернути грошові кошти, отримані від покупця. Така вимога підлягає задоволенню за період з дня набрання чинності судовим рішення про визнання торгів недійсними і до дня звернення до суду з позовом. Так, згідно із наданим позивачем розрахунком сума 3% річних від простроченої суми за період з 26.04.2022 до 11.01.2023 становить 4679,97 грн. Разом з тим розрахунок позивача є невірним, оскільки період з 26.04.2022 до 11.01.2023 становить 261 день, а тому сума 3% за цей період складає 4697,97 грн (218998,75 грн х 3% / 365 х 261 день = 4697,97 грн). Проте з урахуванням заявлених позивачем вимог суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 4679,97 грн. Також згідно із наданим позивачем розрахунком сума інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості становить 38784,68 грн. Разом з тим розрахунок позивача є невірним, оскільки сукупний розмір інфляції необхідно було розраховувати за період з травня 2022 року до січня 2023 року та його розмір становить 114,174%, а розмір інфляційних втрат, які підлягають відшкодуванню позивачеві, становить 31040,60 грн ([Сукупний індекс інфляції] = 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% = 114,174% (за період Травень 2022 Грудень 2022) [Інфляційні нарахування] = 218\~998,75 грн. (сума боргу) ? 114,174% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 218\~998,75 грн. (сума боргу) = 31\~040,60\~грн). За таких\~підстав,\~дослідивши наявні\~у справі\~докази,\~оцінивши їх\~кожний окремо\~та взаємний\~зв`язок доказів\~у їх\~сукупності,\~суд доходить\~висновку,\~що позов\~про стягнення\~з Тернопільського\~відділу державної\~виконавчої служби\~Тернопільської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції на\~користь [PERSON] \~коштів у\~сумі 218998,75\~грн,\~3%\~річних від\~простроченої суми\~у розмірі\~4679,97\~грн та інфляційних втрат у сумі 31040,60 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 2624,63 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.283006779911 від 23.01.2023 (а.с. 74а). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 254719,32 грн, що становить 97,05% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 97,05% судового збору у сумі 2547,20 грн, а 2,95% судового збору у сумі 77,43 грн необхідно покласти на позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення експертного дослідження у сумі 453,05 грн, суд зазначає таке. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, позивач зазначила, що за проведення експертного дослідження сплатила кошти у сумі 453,05 грн. Разом з тим докази на підтвердження здійснення позивачем оплати зазначеного вище дослідження суду не надані. При цьому долучений позивачем акт здачі-приймання висновку експерта № 4 від 52/23-22 не підтверджує сплату [PERSON] коштів на рахунок експерта. Більше того такий акт здачі-приймання висновку експерта не містить усіх обов`язкових реквізитів, зокрема підпису [PERSON] . З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено факт понесення витрат на проведення експертного дослідження у сумі 453,05 грн, а відтак такі витрати слід покласти на позивача.

Outcome: partial