Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-10 00:00:00

До Дружківського міського суду в Донецької області надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до ТОВ Фінансова компанія "Кредит Капітал" про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", місце знаходження якого:79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, б. 1, корпус, 28, ЄДРПОУ: 35234236 на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] судові витрати - понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.00 коп. Також представник позивача просив поновити процесуальний стррок для подачі відповідної заяви. В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку. Представник позивача\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою проухвалення\~додаткового рішення\~про стягнення\~ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь [PERSON] витрати - понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.00 коп. одночасно із заявою просив поновити процесуальний строк для подачі відповідної заяви. В обґрунтування заяви про поновлення процесуальних строків відповідач зазначив, що йому не було вручено повного тексту заочного рішення суду від 03.10.2022 року у праві № 219/14241/21 згідно якого позов було задоволено. , а відтак строк, передбачений частиною третьою статті 284 ЦПК України, не розпочав свого перебігу. У своєму позові [PERSON] повідомляв, що на підставі ст.ст. 137,141,270 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складає 9000 (дев`ять тисяч ) грн. 00 коп. Вирішуючи питання про можливість поновлення процесуальних строків, суд виходить з такого. Частиною другою статті 283 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Водночас, згідно з ч. 3 ст. 283 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а відповідно до частини четвертої цієї статті, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. За правилами ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1) . Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Згідно з ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Таким чином, нормами ЦПК України не передбачено окремого строку на подання заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, оскільки така заява (про поновлення строку), відповідно до ч. 4 ст. 127 ЦПК України, має подаватися одночасно з заявою про перегляд заочного рішення суду. Відтак, поновленню може підлягати лише процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. При цьому, у разі подання такої заяви учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, пропущений строк поновлюється судом на підставі ч. 3 ст. 283 ЦПК України. В решті випадків строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлено у разі його пропуску з інших поважних причин (ч. 4 ст. 127 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ Як\~вбачається з\~матеріалів справи, справа розглядалась Артемівським міськрайонним судом Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Заочним рішенням Артемівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалене заочне Рішення за позовм [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до ТОВ Фінансова компанія "Кредит Капітал", третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а саме приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню справа № 219/14241/21, зазначений позов було задоволено. Згідно із ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Суд ухвалив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, оскільки в силу норм ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд викликає їх у разі необхідності. Суд наголошує, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі ( стаття 263 ЦПК України). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Отже в резулятивній частині заочного рішення ухваленого Артемівським міськрайонним судом в Донецькій області від 03.10.2022 року у справі № 219/14241/21, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат які понвс позивач відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.12.2021 року, згідно якого [PERSON] поніс витрати на суду в 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. який наявний в меріалах справи разом із копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ДН № 5060 від 30.05.2018 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 14.12.2022 року, розрахункової квитанції від 30.06.2023 року, на думку суду є обгрунтованою підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проте в резулятивній частині Артемівський міськрайонний суд Донецької області не ухвалив рішення про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано\~ ст. 59 Конституції України\~та\~ст. 15 ЦПК України. За приписами ст. ст.\~137,\~141 ЦПК України\~витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до\~ ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь [PERSON] витрати - понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн.00 коп.

Outcome: approved