Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-04 00:00:00

Заявник [PERSON] \~звернулася до\~суду в\~порядку окремого\~провадження із\~заявою про\~встановлення факту\~смерті.\~Заяву обґрунтовує\~тим,\~що її\~син [PERSON] \~виїхав у\~квітні 2007\~року до\~міста Херсон,\~останній раз\~дзвонив осінню\~2010\~року і\~з того\~часу відомості\~про нього\~відсутні.\~Зверталася до\~телевізійних програм\~та Мукачівського\~МВ УМВС\~в Закарпатській\~області із\~заявою про\~зникнення людини,\~однак пошуковий\~процес результатів\~не дав.\~Враховуючи,\~що кілька\~місяців м.Херсон\~перебував у\~окупації загарбників,\~а з\~24\~лютого 2022\~року іде\~повномасштабна війна,\~надії,\~що він\~живий немає.\~Також,\~заявник зверталася\~до відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Мукачеві\~Мукачівського району Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції з\~заявою про\~реєстрацію факту\~смерті її\~сина,\~проте 20.09.2023\~року отримала\~відмову. У заяві [PERSON] зазначила, що необхідність встановлення та оголошення факту про смерть сина [PERSON] є необхідною для врегулювання цивільно-правових та майнових прав. Вона єдиний спадкоємець, сплачує усі комунальні послуги за квартиру, де зареєстрований [PERSON] . У зв`язку з цим, заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в певний час, а саме 02.08.2023 року. В судове засідання заявник не з`явилася, проте від представника [PERSON] надійшла заява, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно листа\~№983/313-21\~від 20.09.2023\~року відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Мукачеві\~Мукачівського району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON] , який загинув в певний час, у зв`язку з ненаданням документів встановленої форми про смерть особи. Відповідно до відповіді на адвокатський запит №21064/106/26-2023 від 27.10.2023 року, вбачається, що станом на 30.10.2023 року до Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області не надходило жодної заяви чи повідомлення про зникнення [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] .. Відповідно розшукова справа, за фактом зникнення не заводилась. Згідно листа №22286/106/26-2023 від 14.11.2023 року, вбачається, що працівниками СКП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області заведено ОРС «Розшук» №2108323 та оголошено у державник розшук безвісно зниклого гр.. [PERSON] , [INFO] . При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції (міліції), акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення (стаття 293 ЦПК УКраїни). Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Таким чином, окрім іншого, слід з`ясовувати, чи може відсутність особи бути умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Схожий за змістом висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19. Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Дослідивши надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що достовірно не встановлений факт смерті [PERSON] , [INFO] , в певний час, а саме 02.08.2023 року. Вказані заявником обставини дають можливість обґрунтовано припускати загибель [PERSON] , проте такі висновки є підставою для оголошення особи померлою, а не встановлення факту її смерті. Лише та обставина, що особа перебуває у розшуку не може свідчити про настання смерті сина заявниці. Тому вказані довідки не відповідають вимогам статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Таким чином, суд не може вважати надані заявницею документи належними та достовірними доказами. Тобто, заявницею не зазначено та не надано суду переконливих доказів, що достовірно підтверджують обставини смерті [PERSON] у певний час, у певному місці і за певних обставин (довідка про захоронення, дозвіл на поховання; витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи слідчих органів, медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрати по похованню з відповідних ритуальних служб тощо), не вказано час смерті, не зазначено при яких обставинах настала смерть останнього і чому факт смерті не було зареєстровано. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту смерті особи, яка загинула в певний час, слід відмовити.

Outcome: dismissed