Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-30 00:00:00

02.10.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Непомнющий О.М. звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою від 03.10.2023 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 23.10.2023 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір позики грошей на загальну грошову суму у розмірі 61 256,00 грн., що в еквіваленті на день підписання договору, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (26,00 грн. за 1 дол. США), становить 2 356,00 доларів США. Відповідно до вказаного Договору позики сторони домовились, що [PERSON] зобов`язаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 05.03.2022 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Крім того, сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на дату повернення позики (частини позики). Крім того, за п. 3.2 Договору позики грошей, повернення Позичальником позиченої суми повинно вчинятися 05 числа кожного місяця за наступним графіком: до 05.12.2021 року - 114 доларів США; до 05.01.2022 року -170,00 доларів США; до 05.02.2022 року 170,00 доларів США; а решту суми 1 902 долара США - по 05.03.2022 року. Факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 61\~256,00 грн. підтверджується підписанням вказаного договору позики та розпискою складеними особисто власноруч відповідачем 05.11.2021 року. Таким чином, позивач виконала умови Договору позики грошей від 05.11.2021 року, передавши відповідачу грошові кошти. Відповідачем було зроблено виплату задля погашення наявної заборгованості за договором позики на суму, що за комерційним курсом продажу доларів США, встановленим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на дату сплати становить 568 доларів США. Таким чином несплачена заборгованість за договором позики становить 1 778 доларів США, що станом на 29.08.2023 року за комерційним курсом продажу доларів США, встановленим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (37,75 гривень за 1 долар США), складає 67 497,00 гривень. Оскільки наявні певні прострочення по поверненню наданих позивачем грошових коштів, то позивачем застосовуються санкції передбачені положеннями ЦПК України, а саме 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, що складає 3006,85 грн. У зв`язку із укладанням договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, сторони домовились укласти договір застави транспортного засобу належного позичальнику. 05.11.2021 року сторони уклали договір застави, а саме позичальник заставодавець передав у заставу та гарантував заставним майном виконання умов договору позики від 05.11.2021 року та надав у заставу свій транспортний засіб - MERCEDES-BENZ, модель С 200, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 02 грудня 2020 року ТСЦ 5142, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 02 грудня 2020 року ТСЦ 5142. Сторони дійшли згоди, що на момент укладання договору застави, вартість застави складає 62 000 грн. Дата повернення за договором Позики/Застави: 05.03.2022 року, пеня 1% за кожен день прострочення від зазначеної у п. 7 даного договору суми, отже загальна сума нарахованої пені за кожен день прострочення за договором застави складає 336 040,00 грн. Таким чином у відповідача виникла заборгованість за договором застави транспортного засобу від 05.11.2021 року та договором позики грошей від 05.11.2021 року у розмірі 406 543,85 грн., що складається з: 70 503,85 грн. загальний розмір за договором позики грошей та 336 040,00 грн. за порушення заставодавцем умов договору застави транспортного засобу. Відповідач повертати позивачу решту грошових коштів не збирається, від зустрічі відмовляється. Тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення коштів. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в\~судове засідання,\~яке було призначено на 23.10.2023 року не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду 17.10.2023 року. В судове\~засідання,\~яке було призначено на 15.11.2023 року відповідач в не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Повідомлявся за двома адресами: за адресою проживання та адресою його реєстрації. Конверт з судовою повісткою про його виклик до суду, який надсилався за адресою проживання, повернувся на адресу суду 07.11.2023 року з довідкою Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а за адресою реєстрації повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В судове\~засідання,\~яке було призначено на 01.12.2023 року відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації, яке повернулось на адресу суду 28.11.2023 року. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ч.\~2\~ст.\~202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. ст. 12, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.11.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір позики грошей на загальну грошову суму у розмірі 61 256,00 грн., що в еквіваленті на день підписання договору, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (26,00 грн. за 1 дол. США), становить 2 356,00 доларів США, що підтверджується копією договору позики грошей від 05.11.2021 року. [PERSON] 05.11.2021 року отримав кошти від [PERSON] в сумі 61256 грн., що підтверджується копією розписки від 05.11.2021 року. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що [PERSON] саме позичив у [PERSON] кошти та зобов`язався їх повернути до 05.03.2022 року З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики грошей, 05.11.2021 року сторони уклали договір застави, з якого вбачається, що [PERSON] передав у заставу свій транспортний засіб - MERCEDES-BENZ, модель С 200, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 02 грудня 2020 року ТСЦ 5142, який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 02 грудня 2020 року ТСЦ 5142, чим гарантував виконання умов договору позики від 05.11.2021 року, що вбачається з копії договору застави транспортного засобу від 05.11.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежаном А.В., реєстр № 2584. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав, грошові кошти [PERSON] у визначений в договорі позики грошей та розписці термін не повернув, тому вона має право вимагати від відповідача боргового зобов`язання. Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договором позики від 05.11.2021 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити за договором позики борг у загальному розмірі 406543,85 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору, а після його закінчення кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно з ст. 625 ЦК України, тобто, 3 % річних, що відповідає висновку, зазначеному у постанові Касаційного цивільного суду № 756/3128/16-ц від 09.08.2019 року . Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договором позики від 05.11.2021 року настав 05.03.2022 року, і воно не виконане у визначений строк, з 06.03.2022 року зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням трьох процентів річних. Сума 3 % річних складатиме 3006,85 грн. Отже загальний розмір за договором позики грошей з урахуванням 3 % річних складає 70503,85 грн. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу» Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу заставі кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язанню одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору. Ст. 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. П.п. 35 - 37 Договору застави - передбачено, що у разі порушення Заставодавцем умов, передбачених у п.15 даного договору, Заставодавець сплачує Заставодержателю штраф у розмірі 100 % вартості предмету застави, вказаної у п.7 даного договору. У разі порушення Заставодавцем умов, передбачених у п. 18, п. 20, п. 21 даного договору, Заставодавець сплачує Заставодержателю пеню у розмірі 1 % від зазначеної у п. 7 даного договору суми за кожний день прострочення. Сплата штрафних санкцій за даним договором не звільняє Заставодавця від виконання зобов`язання від виконання зобов`язання за договором позики Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договором позики від 05.11.2021 року настав 05.03.2022 року, і воно не виконане у визначений строк, з 06.03.2022 року зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання пені за кожен день прострочення, а саме 1 %, яка складатиме 336040,00 грн. Отже в загальній сумі з відповідача підлягає стягненню 406543,85 грн., які складаються з наступного: сума боргу за договором позики від 05.11.2021 року 70503,85 грн., за порушення умов договору застави 336040,00 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 4065,44 грн., який вона просить стягнути з відповідача на свою користь. За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правничої допомоги від 01.06.2023 року та кт розрахунку від 21.08.2023 року до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2023 року. Загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 40000 грн. З огляду на викладене суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 4065,44 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 40000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved