Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач ПАТ «ОТП БАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ML-008/044/2008 від 07 лютого 2008 року, яка станом на 28 липня 2016 року складає 3 583 406,18 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 53 571,09 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 07 лютого 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП БАНК» був укладений Кредитний договір №МL-008/044/2008, за умовами якого АТ «ОТП БАНК» надав останньому кредит в розмірі 169 365,00 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 5,99% + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. 2.1.2 Додаткового договору № 3 від 27.03.2015 до кредитного договору було викладено терміни «Розмір кредиту», «Валюта кредиту», «Річна база нарахування процентів», «Дата остаточного повернення Кредиту», «Цільове використання Кредиту» в наступній редакції: Розмір Кредиту. Валюта Кредиту: Кредит-1: 2 422 650,44 грн. Кредит-2: 1 038 278,76 грн. Для забезпечення виконання позичальником його боргових зобов`язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого, за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] 03.01.2014 укладено договір поруки № SR-008/044/2008. [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, вих. №12-4-10/2997 від 22.08.2016. Проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Поручителю [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, вих. №№12-4-10/2998 від 22.08.2016. Проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2016 головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Роман О.А. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2016 у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017 головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Супрун Г.Б. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Анохіна А.М. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву в якій останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Представником відповідача 1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд вирішив ухвалити рішення, оскільки відкладення призведуть до затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 2016 року. Відповідно до ч. 3, 5, 8, 11 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.02.2008 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП БАНК» був укладений кредитний договір №МL-008/044/2008 із 3 додатковими договорами: від 03 січня 2014 року, 05 вересня 2014 року, 27 березня 2015 року. У відповідності до ч. 2 п. 1.1. кредитного договору банк в порядку передбаченому цим договором надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі. Банк виконав зобов`язання передбачені кредитним договором та надав [PERSON] кредит в розмірі 169 365,00 доларів США (ч. 1. п. 2 кредитного договору) із встановленням плаваючої відсоткової ставки 5,99% + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до п. п. 1.7.2. п. 1.7. кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній/их заявці/ках позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Відповідно до п.2. ч.1 кредитного договору поточний рахунок - [NUMBER] . Відповідно до валютного меморіального ордеру №1 від 07 лютого 2008 року грошові кошти у розмірі 169 365,00 доларів США були перераховані на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Також, факт перерахування грошових коштів у загальному розмірі 169 365,00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] . У зв`язку із виникненням у [PERSON] труднощів при виконанні умов кредитного договору щодо повернення банку кредитних коштів у строки і розміри, зазначені у договорі, до кредитного договору між банком та позичальником укладалися додаткові договори, відповідно до яких змінювалися основні умови кредитного договору, а саме: типи процентних ставок та періоди їх застосування, графіки платежів, валюта кредиту тощо. Відповідно до п. 2.1.2 додаткового договору № 3 від 27.03.2015 до кредитного договору було викладено терміни «Розмір кредиту», «Валюта кредиту», «Річна база нарахування процентів», «Дата остаточного повернення Кредиту», «Цільове використання Кредиту» в наступній редакції: Розмір Кредиту. Валюта Кредиту: Кредит-1: 2 422 650,44 грн; Кредит-2: 1 038 278,76 грн. Дата остаточного повернення кредиту - 07 квітня 2027 року. Згідно з п.п. 2.1.2.1 - повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником по кредиту 1 ануїтетних платежів, по кредиту 2 - платежі із відстроченням сплати тіла кредиту. Відповідно до п.п. 2.1.3. на період з 27 березня 2015 року до 06 квітня 2016 року (включно) за користування кредитом 1 позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі фіксованої процентної ставки у розмірі 5,00 %. Пунктом 3.1 визначено на період з 07 квітня 2016 року до 06 квітня 2018 року за користування кредитом 1 позичальник зобов`язаний сплатити банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 %. Пунктом 3.2 визначено на період з 07 квітня 2018 року до повного виконання боргових зобов`язань за користування кредитом -1 для розрахунку процентів буде використовуватися плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі 1% + UIRD український індекс ставок за депозитами фізичних осіб - індикативна ставка, що розраховується в системі Thompson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк в 12 місяців з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, що діють в 20 найбільших українських Банках за розміром депозитного портфелю фізичних осіб. Пунктом 3.3 на період з 27 березня 2015 року і до повного виконання боргових зобов`язань за користування кредитом-2 для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі 0,1%. Банк виконав зобов`язання передбачені додатковим договором №3 від 27 березня 2015 року до кредитного договору та надав [PERSON] кредит у загальному розмірі 3 460 929,20 грн. Відповідно до меморіального ордеру №ARС200КА від 27 березня 2015 року грошові кошти у розмірі - 2 422 650,44 грн були надані. Відповідно до меморіального ордеру №ARС600К6 від 27 березня 2015 року грошові кошти у розмірі 1 038 278,76 грн були надані. Також, факт надання грошових коштів у загальному розмірі 3 460 929,20 грн підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 07.02.2008 по 15.06.2020. Для забезпечення виконання позичальником його боргових зобов`язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] 03 січня 2014 року було укладено договір поруки №SR- 008/044/2008. Згідно п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. В порушення умов кредитного договору та додаткових договорів, [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відсотки у строки передбачені графіком платежів. Станом на 28.07.2016 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №ML-008/044/2008 від 07.02.2008 складає 3 583 406,18 грн з яких: заборгованості за кредитом в сумі 3 409 815,73 грн, заборгованість по відсоткам Транш-1 у сумі 171 063,03 грн, заборгованість по відсоткам Транш-2 у сумі 839,16 грн, заборгованість по штрафним санкціям 1 688,26 грн. Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем [PERSON] , як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через «солідарну вимогу» та «солідарний обов`язок» (ст. ст. 541-544 ЦК України). Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Згідно п. 2.1.9.2 додаткового договору №3 від 27.03.2015 до кредитного договору незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі - «Вимога»). При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником, відповідної письмової вимоги (надалі - «Дата отримання Вимоги») та повинно бути проведено позичальником протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати отримання вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, вих. №12-4-10/2997 від 22.08.2016. Проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Поручителю [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, вих. №№12-4-10/2998 від 22.08.2016. Проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором № МL-008/044/2008, шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачами не надано до суду доказів в підтвердження того, що належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги покликання представника відповідача щодо відсутності фінансової можливості для повернення коштів як підстави для відстрочки виконання рішення при його ухваленні. Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Таким чином відповідач не позбавлений можливості звернутися зі заявою про відстрочку виконання рішення після його ухвалення. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі в розмірі 53751,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved