Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-12 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що він та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.06.2010 року, який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з нього на користь відповідачки стягнуті на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 року аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що його матеріальний та сімейний стан змінилися, оскільки 19.11.2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду з цим позовом дружина не працює, перебуває в декретній відпустці, а він є єдиним годувальником в родині, і не має іншого доходу ніж грошове забезпечення , яке виплачується йому військовою частиною [NUMBER] . З 2020 року стан його здоров`я значно погіршився, встановлено тяжке онкологічне захворювання, у зв`язку із чим він періодично проходить стаціонарне лікування, часті обстеження, здачу аналізів З урахуванням наведеного, просить суд на підставі ч.1 ст. 192 СК України зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 року на користь [PERSON] \~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відізвати з виконання виконавчий лист, виданий Червонозаводським районним суду м. Харкова на підставі рішення від 28.08.2016 року у справі №646/7960/15-ц, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі заробітку(доходу). Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 18.11.2021 року зазначена цивільна справа передана за підсудністю до розгляду до Чугуївського міського суду Харківської області (а.с. 34). Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі , розгляд якої визначено в порядку загального позовного провадження(а.с.40). Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.06.2023 року закрите підготовче провадження у справі , розгляд якої призначено по суті. 14.11. 2023 року відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначила, що з 11 березня 2022 року вона з сином (за згодою позивача) проживає в Угорщині,де не отримує ніякої допомоги, самостійно орендує кімнату в хостелі. Має матір пенсіонерку, у новому шлюбі не перебуває, матеріальної підтримки від третіх осіб не отримує. 01.09.2023 року звільнена з посади вчителя Малинівського ліцею за згодою сторін через брак робочих годин для неї. Наразі неофіційно працює. Син ходить до школи, а також на гурток плавання та з футболу, які є платними. Вона отримує аліменти від позивача в розмірі 11300 грн., що дорівнює 260 євро, що вистачає лише на харчування для дитини на два тижні. Вважає, що 70% потреб сина вона оплачує самостійно. Вважає, що заявлений [PERSON] позов є особистою неприязню до неї як колишньої дружини. Вважає, що позивач є матеріально забезпеченою людиною, тому підстав для зменшення розміру стягнутих із нього аліментів немає. Під час розгляду справи позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити позов за заявленими підставами. В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.06.2010 року, який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року(а.с.10). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 року аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 21.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не нижче ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( справа №646/7960/16-ц, провадження № 2/646/1624/2016) а.с. 9, 11-13. Як зазначає позивач на підставі цього рішення суду Амур- Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №52238448. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.11. 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.11.2019 року, актовий запис №1375. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 14). Згідно копії\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 24.12.\~2019\~року Кременчуцьким\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Полтавській області,\~ [PERSON] \~ народився\~ [INFO] ,\~актовий запис\~№1721.\~ \~Батьки:\~батько [PERSON] ,\~мати [PERSON] \~(а.с.\~15).\~ Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі\~статті 181 СК України\~слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України\~зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,\~\~материнства та стягнення аліментів»\~-\~розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~- вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому\~статтею 182 СК України\~передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, законом закріплена можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені\~СК України. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Позивач [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що його матеріальний та сімейний стан змінилися, оскільки 19.11.2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду з цим позовом дружина не працює, перебуває в декретній відпустці, а він є єдиним годувальником в родині, і не має іншого доходу ніж грошове забезпечення , яке виплачується йому військовою частиною [NUMBER] . Крім того, з 2020 року стан його здоров`я значно погіршився, встановлено тяжке онкологічне захворювання, у зв`язку із чим він періодично проходить стаціонарне лікування, часті обстеження, здачу аналізів. Зазначені позивачем обставини підтверджуються наданими ним доказами. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1397 ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» 1 терапевтичне відділення [PERSON] знаходився на лікуванні з 12.11.2020 року по 25.11.2020 року(а.с.17-19). Згідно виписок №2320 , за № 3167, за №4048, за №5153, за №7132, за № 7911, за №9004, за № 10086 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Міська клінічна лікарня № 4» Шульга Є.В. перебував на стаціонарному лікуванні з 10.02.2021 року по 15.02.2021 року, з 24.02.2021 року по 01.03.2021 року, з 10.03.2021 року по15.03.2021 року, з 24.03.2021 року по 28.03.2021 року, з 22.04.21 року по 26.04.21 року, з 06.05.2021 по 11.05.2021 року, з 20.05.21 по 24.05.21 року, з 03.06.21 по 07.06.21 року з діагнозом: лімфома Ходжкіна, ст2А з ураженням підключечних л/в, л/в середостіння,bylky-desease,4к ПХТ (АBVD), кл гр.2(а.с. 20-27). Згідно копії довідки КП Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради [PERSON] знаходився на лікуванні у відділенні променевої терапії №1 з 07.07.21 по 27.07.2021 року з вище вказаним діагнозом захворювання (а.с.16). У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки , викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище наведені обставини, суд, оцінивши надані докази, вважає, що [PERSON] надано належні, допустимі та достатні докази зміни його сімейного стану та погіршення його майнового стану, що є підставою для часткового задоволення позову [PERSON] та зменшення розміру стягнутих з нього аліментів з частини його заробітку (доходу) до 1/6 частини щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Щодо судових витрат по справі суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарг подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2021року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн. 00 коп. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082 -IX від 15.12.2020 р.) Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб . Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору за подання цього позову в сумі 908,00 грн. Оскільки позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в частині задоволення позову покладаються на відповідачку в розмірі 605 грн. 33 коп., а в іншій частині компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial