Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] , який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження №8167297, підстава обтяження ухвала , б/н, 14.04.1997 р., Суд Суворовського району м. Одеси, зареєстрований 10.11.2008 року Першою Одеською нотаріальною конторою.. В обґрунтування вимог посилається на те, що позивач разом з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] були співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . При оформленні спадщини після смерті матері позивачу стало відомо , що у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обмеження на вищезазначену квартиру на підставі ухвали б/н 14.04.1997 р. Суворовського районного суду м.Одеси про накладення арешту у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. На момент накладення арешту власником квартири була [PERSON] . В 1998 році ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя була залишена без розгляду, однак арешт не було знято, через що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 32). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.36,37), причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили, відзив на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0181 від 18.04.1997 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі GIP, [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно свідоцтва про смерть №4800 від 01.09.2022 року (перекладеного з румунської мови на українську мову) [PERSON] , [INFO] , померла у м.Бухаресті [INFO] (а.с.13-15). 14.04.1997 року Суворовським районним судом м.Одеси у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, для забезпечення позову, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Відомості про що було внесено до розділу Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження №8167297 (а.с.9). 17.02.1998 року Суворовським районним судом м.Одеси цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без розгляду (а.с.12). Згідно відповіді з Одеського державного нотаріального архіву відомості щодо зняття арешту накладеного Першою одеською державною нотаріальною конторою , за реєстровим №416/97 від 12 червня 1997 року на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 14 квітня 1997 року в матеріалах справи відсутні (а.с.10). Відповідно\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України\~- власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до\~ст.\~321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз?яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. При таких обставинах, суд прийшов до висновку про те, що у [PERSON] є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту.

Outcome: approved