Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-07 00:00:00

04.08.2023 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] та стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Ухвалою суду від 21.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У справі було здійснено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору з Органу опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на Орган опіки та піклуавння Первомайської міської ради Миколаївської області. 29.09.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача адвоката Вялової І.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечення щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 16.10.2023 року. Представник третьої особюи в судовн засідання не з`явив, заперечунь щодо позову до суду не надійшло. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.06.2010 року Ленінською сільською радою Первомайського району Миколаївської області. Із характеристики, виданої класним керівником 7 класу дошкільного навчального закладу Чаусівської гімназії Первомайської міської ради Миколаївської області відносно [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться повністю на утриманні батька. Мати дівчинки з травня 2022 року не цікавитья її шкільним життям. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно з вимогами п.п.1, 2 ст. 9 Конвенції з прав дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91\, - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами статті 160 Сімейного кодексу України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна сторона, згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що дитина проживає спільно з батьком, мати не проживає з дииною, не цікавиться її життям, не бере участі у її вихованні, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача на користь позивача з дати подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Приймаючи до уваги вищевикладене, беручи до уваги ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з батьком. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживають спільно з батьком та повністю перебуває на його утримання, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з відповідачки на користь позивача у тому розмірі у якому прсить позивач, починаючи з дати подання позову до суду до досягнення дитиною повноліттяя.

Outcome: approved