Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-28 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з цим\~позовом,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що він\~перебував у\~шлюбі відповідачем.\~В період\~проживання з\~відповідачкою народилась\~дитина -\~ [PERSON] [INFO] .\~Рішенням Суворовського\~районного суду\~Херсонської області\~по справі\~№ 668/10771/14-ц\~від 18.09.2014\~року шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~розірвано.\~З 01.03.2018\~року [PERSON] \~проживає разом\~з позивачем.\~Оскільки,\~останнім часом\~між сторонами\~виникають суперечки\~щодо постійного\~місця проживання\~дитини та\~із урахуванням\~того,\~що позивач\~на даний\~час самостійно\~його виховує\~та утримує,\~просив визначити\~місце проживання\~малолітнього [PERSON] \~ разом\~із нимта визначити спосіб участі у вихованні дитини матір`ю відповідачем по справі [PERSON] . Процесуальні дії по справі: 04.07.2018 року матеріали судової справи №766/4948/18 надійшли до суду за підсудністю від Херсонського міського суду Херсонської області. 19.07.2018 року судом було відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в на 24.09.2018 року. 20.09.2018 року відповідачем надано до суду зустрічну позовну заяву. 24.09.2018 року до суду надійшла заява представника позивача про проведення підготовчого судового засідання у письмовому провадженні, не заперечує щодо об`єднання позовів. 24.09.2018 року до суду надійшла заява представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання у письмовому провадженні, просила задовольнити клопотання про об`єднання позовів. 24.09.2018 суд виніс ухвалу, якою визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Підготовче судове засідання призначено на 14.11.2018 року. 08.11.2018 року представник позивача надав до суду заяву про відкладення розгляду справи та відзив на зустрічну позовну заяву. У зв`язку з заявою представника позивача, судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 14.01.2019 року. 06.12.2018 року представником відповідача до матеріалів справи долучено письмові докази. 27.12.2018 року представником позивача до матеріалів справи долучено письмові докази. 14.01.2019 у зв`язку з неявкою позивача, судове засідання відкладено, справу призначено до розгляду на 19.02.2019 року 07.02.2019 року до суду надійшло клопотання виконавчого комітету Суворівської\~районної ради\~в м. Херсоні про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування. 19.02.2019 року в ході судового засідання було прийнято рішення про відкладення підготовчого судового засідання до 13.03.2019 для виклику представника ССД. 13.03.2019 року позивач надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 23.04.2019 року. 18.04.2019 року від Суворівської районної ради\~в м. Херсоні надійшов висновок щодо визначення місця проживання дитини. 22.04.2019 року представник позивача надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11.07.2019 року. 03.07.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про проведення засідання в режимі відео конференції , розгляд справи відкладено на 16.09.2019 року. 16.09.2019 року представник відповідача надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11.11.2019 року. 11.11.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 11.12.2019 року. 11.12.2019 року представник відповідача надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 10.02.2020 року. 12.12.2019 року до суду надійшло клопотання виконавчого комітету Суворівської\~районної ради\~в м. Херсоні про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування. 02.01.2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про доручення письмових доказів. 30.01.2020 року представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 14.04.2020 року. 02.04.2020 року представник відповідача та 08.04.2020 року представник позивача надали до суду заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 04.08.2020 року. 04.08.2020 року з оголошеним карантином на території України розгляд справи відкладено на 02.11.2020 року. 02.11.2020 року з метою запобігання поширення короновірусу справу відкладено на 14.12.2020 року. 14.12.2020 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи в підготовчому засіданні без участі останньої та позивача [PERSON] 14.12.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи в підготовчому засіданні без участі останньої. 14.12.2020 року судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.02.2021 року. 12.02.2021 року представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 12.05.2021 року. 12.05.2021 року представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 20.09.2021 року. 20.09.2021 року у зв`язку з неявкою учасників процесу розгляд справи відкладено на 16.11.2021 року. 16.112021 року позивачем надано заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 17.02.2022 року. 17.02.2022 року у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України, розгляд справи відкладено на 21.03.2023 року. 21.03.2021 року у зв`язку з неявкою учасників процесу розгляд справи відкладено на 10.07.2023 року. 10.07.2023 року представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 05.10.2022 року. 05.10.2023 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 29.11.2023 року. 29.11.2023 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. В судове засідання позивач не з`явився, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явився, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у їх відсутність, в задоволенні первісного позову просили відмовити, а зустрічний позов задовольнити, Третя особа - орган\~опіки і\~піклування Суворівської\~районної ради\~в м.Херсоні\~ до суду не з`явилася, в наданих заявах просила розглядати справу без участі представника служби. Зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, а сторони надали заяви по суті справи і усі наявні у них докази та на обґрунтування своїх позицій у спірних правовідносинах, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи та визнав за можливе завершити її розгляд за відсутності сторони позивача. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження; копію довідки з Комплексної ДЮСШ; копію Акту з місця проживання, копію заяви про зарахування до Комплексної ДЮСШ; копію довідки про стан здоров`я від 13.03.2018р.; копію довідки про стан здоров`я для заняття фізичною культурою; копію довідки про стан здоров`я від 19.03.2018 року; копію довідки від 19.03.2018 року; копію табелю [PERSON] ; копію табелю поточних оцінок; копію особової справи [PERSON] ; заяву позивача від 29.08.2018 року з додатками; зустрічну позовну заяву з додатками; відзив на зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини з матір`ю з додатками; клопотання представника відповідача від 03.12.2018 року про приєднання до матеріалів письмових доказів з додатками; заяву представника позивача про доручення письмових доказів з додатками, висновок від 12.04.2019 року виконавчого комітету районної у м.Херсоні ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] ; клопотання представника відповідача від 28.12.2018 року про приєднання до матеріалів письмових доказів з додатками; заяву представника відповідача від 16.11.2021 року), суд приходить до наступного висновку. В ході судового засідання встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою визначення\~місця проживання\~дитини з\~батьком та\~визначення способу\~участі у\~вихованні дитини\~матір`ю. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва по народження від 31.07.2007 року. Спільне життя з відповідачкою не склалось, відносини були припинені. Оскільки, між сторонами виникають суперечки щодо постійного місця проживання дитини позивач просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із ним та визначити спосіб участі у вихованні дитини матір`ю відповідачем по справі [PERSON] . Не погоджуючись з позовом відповідач надала до суду зустрічну позовну заяву, якою просила визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що син сторін по справі - [PERSON] згідно заяви представника відповідача [PERSON] з серпня 2020 року проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. До висновку органу опіки та піклування щодо можливості проживання дитини разом з батьком суд ставиться критично, оскільки останній складався тільки за участі батька та дитини та не містить відомостей щодо намагання зв`язатися з матір`ю дитини для висловлення своєї позиції. Обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде більш сприятливим для дитини, ніж визначення місця проживання дитини з матір`ю не встановлено. За таких обставин, ураховуючи інтереси малолітньої дитини, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між його інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання дитини разом матір`ю, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Батько дитини, який має однакові права з матір`ю дитини відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, визначення місця її проживання у цій справі з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відповідно до матеріалів справи, в зустрічній позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом даної справи в сумі 5704,80 грн., зокрема, на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 тис. грн. Для підтвердження вказаних витрат на професійну правничу допомогу суду надано довідку адвоката Труба К.Б. від 14.09.2018 року. Суд вважає, що визначена сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена належними доказами, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial