Jurisdiction: civil
Date: 2023-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 серпня 2022 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2022 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що вони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сім"ї, на думку позивача, є недоцільним. Ухвалою суду від 07.09.2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 06.10.2023 року клопотання відповідача задоволено, надано сторонам строк для примирення терміном на 2 місяці. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду 04.10.2023 року заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 27 серпня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за актовим записом №1771, між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За приписами ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачапідлягають стягненню судові витрати в сумі 1073, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved